ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21146/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
                                        за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,
                                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України   про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив визнати бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Київській області та зобов`язати виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1  у сумі 137800,00 та стягнути моральну шкоду у розмірі 200  000, 00 грн.; стягнути з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Київській області витрати на правову допомогу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 позов залишено без задоволення у повному обсязі.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в  повному обсязі.  
В судовому засіданні представник апелянта підтримав скаргу, просив її задовольнити посилаючись на доводи, викладені у ній.
Представник відповідача та треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, відсутні клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності учасників, які не прибули в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУ МВС у м. Києві № 375 о/с від 13.05.2014 ОСОБА_1 призначений до органів внутрішніх справ на посаду міліціонера.
Наказом Головного управління № 432 о/с рядового ОСОБА_1 призначено на посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «АЗОВ» ГУ МВС України в Київській області.
02.08.2014 року під час виконання службових обов`язків, перебуваючи в зоні АТО, під час бою у м. Красногорівка, отримав вогнепальне поранення, що підтверджується актом № 10 «Про нещасний випадок» затвердженого начальником ГУМВС України в Київській області від 20.03.2015 року.
03.01.2015 позивач був звільнений з органів внутрішніх справ у зв`язку з передачею полку патрульної служби міліції особливого призначення «Азов» у підпорядкування Національної гвардії України.
13.01.2015 позивач розпочав службу у Національній гвардії України відповідно до наказу КНГУ № 3 о/с від 13.01.2015.
06.03.2015 складено Висновок службового розслідування за фактом отриманих тілесних ушкоджень міліціонером ППСМОП «АЗОВ» ГУ рядовим міліції ОСОБА_1 , згідно якого встановлено, що тілесні ушкодження отримані 02.08.2014 колишнім міліціонером ППСМОП «АЗОВ» ГУ МВС України в Київській області рядовим міліції ОСОБА_1 отримані ним під час проходження служби в ОВС в зоні АТО, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.
14.07.2015 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про хворобу № 158/НГ/А/С/Зв згідно якого вказано діагноз і постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення, контузія, травма, каліцтво): поранення, наслідки 02.08.2014 так, пов`язані з виконанням службових обов`язків та пов`язане з проходженням служби в ОВС.
Згідно з Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 12.10.2015, позивач втратив професійної працездатність на 25 %.
01.08.2016 ОСОБА_1 був звільнений у званні солдата згідно наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України №63           від 01.08.2016.
19.01.2017 позивач, звернувся до відповідача з заявою про отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення часткової втрати працездатності без установлення інвалідності разом з відповідним пакетом документів, на що отримав відповідь від 06.04.2017 №242/09/29/1-17 в якій відповідач повідомив позивача про необхідність звернення з вказаною заявою до Національної гвардії України.
Відповідач вказує, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» виплата одноразової грошової допомоги проводиться тільки працівникам міліції, які мають спеціальне звання міліції, за останнім місцем проходження служби. Оскільки заявник звільнений наказом командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.08.2016 № 163 у званні солдата, запропоновано заявнику звернутися до Національної гвардії України за виплатою одноразової грошової допомоги згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2013 № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Враховуючи відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для  задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, (до 07.11.2015), порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ та Порядком та умовами  призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, – у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання зазначеної норми Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21 жовтня 2015 року затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Дана постанова набрала законної сили 31 жовтня 2015 року.
Згідно з п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, – у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.
Згідно з п. 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності  07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.
Разом з тим, за змістом п. 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.
Оскільки позивачу встановлено втрату працездатності 25%, пов`язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850, тобто за останнім місцем служби в органах внутрішніх справ.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України № 49 о/с від 01.08.2016 солдат ОСОБА_1 звільнений відповідно до ст. 26 ч. 6 п «г» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас без права носіння військової форми одягу з наданням щорічної основної відпуски за 2015 рік терміном на 29 календарних днів з 01.08 по 29.08 2016 з постановкою на військовий облік до Подільського РВК м. Києва, з 29.08.2016.
Останнім місцем служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ є військове формування Національної гвардії України, до якого позивач має право звернутися із заявою про отримання одноразової грошової допомоги.
Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 822/764/18 висловила правову позицію, згідно якої поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію», виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку № 4.
Враховуючи, що суд встановив відсутність протиправної бездіяльності/дій відповідача, інші заявлені вимоги не підлягають задоволенню.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений  учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії– залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.2019 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко  

                                                                                                    О. М. Ганечко

          Повний текст постанови виготовлено 27.01.2020