ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 січня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/9914/19
Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/86/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  в  складі:
          головуючого судді  - Губар В.С.,
          суддів  - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.        

Позивач - ОСОБА_1 
Відповідач  - Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживача,

місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів
дата складання повного тексту судового рішення - 10 жовтня 2019 року

                                    В С Т А Н О В И В :   

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, після остаточного уточнення якого просила визнати неправомірними дії АТ «Облтеплокомуненерго» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ «Облтеплокомуненерго» відновити надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_1 за вказаною адресою; стягнути з АТ «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 1065 грн 48 коп. пені за період з 01 травня по 02 жовтня 2019 року  та понесені судові витрати (а.с. 44).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано неправомірними дії АТ «Облтеплокомуненерго» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано АТ «Облтеплокомуненерго» відновити надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з АТ «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 962 грн. 55 коп., витрати понесені на оплату правничої допомоги в розмірі 3000 грн. 00 коп.
В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ «Облтеплокомуненерго» - адвокат Величко А.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції в часині стягнення пені в розмірі 962,55 грн. та в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що у позовній заяві, ураховуючи  уточнення, позивач не вказує, що саме просить стягнути з відповідача - або неустойку, передбачену Законом України «Про захист прав споживачів», або компенсацію, передбачену Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Наголошує, що з урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вимога про стягнення компенсації не може бути задоволена, та за спірний період позивачу не нараховувалась плата за гаряче водопостачання.
Апелянт посилається, що положення п. 5 ч. 1 ст. 7, п. 7 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пп. 2 п.21 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та п. 23 Правил надання послуг з централізованого опалення передбачають обов`язок відповідача здійснити виплату компенсації у разі настання певної події,  а саме перевищення строків проведення аварійно-відновлювальних робіт, які у помешканні позивача не проводились.
Апелянт вважає, що не підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 3%, передбачена  Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки у спірних правовідносинах неможливо визначити вартість послуг за спірний період та загальну вартість замовлення, а також у зв`язку з тим, що укладеним між сторонами договором не передбачені порядок і випадки застосування сплати пені.
Наголошує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув на користь позивача  3000 грн. витрат на оплату правничої допомоги.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Прокоф`єв Б.І. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу АТ «Облтеплокомуненерго».
Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
  За правилами  ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно  до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується зазначеним принципом ( ч.1 ст. 129 Конституції України).
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до ч.1 ст. 6 ЦПК України, суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких інших ознак.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому створення рівних можливостей для учасників процесу в реалізації та захисті їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено права позивача на безперервне одержання комунальної послуги з  постачання гарячої води на підставі ст. 16 ЦК України, яке підлягає відновленню шляхом визнання неправомірними дій АТ «Облтеплокомуненерго» з припинення надання послуги з гарячого водопостачання та зобов`язання відновити надання такої послуги.
Суд першої інстанції відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» обґрунтовано стягнув з АТ «Облтеплокомуненерго» пеню за період з 01 травня 2019 року по 02 жовтня 2019 року.
З рішенням суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що на підставі укладеного з АТ «Облтеплокомуненерго» договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 16 липня 2019 року  ОСОБА_1 є споживачем централізованого опалення та гарячої води у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 16-19).
Як убачається з матеріалів справи, заборгованість позивача перед відповідачем за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води відсутня (а.с. 1).
АТ «Облтеплокомуненерго» фактично надавало позивачу послуги з теплопостачання, однак 01.05.2019 року надання послуг з постачання гарячої води населенню було припинено через значну заборгованість мешканців м. Чернігова за спожиту теплову енергію та неспроможність виробника вказаної послуги здійснити закупівлю в НАК «Нафтогаз України» природного газу, який використовується для підігріву води (а.с. 15). Для мешканців м. Чернігова зазначена обставина є загальновідомою, а тому відповідно до приписів ст. 82 ЦПК України, зазначені обставини не підлягають доказуванню. 
Зазначені обставини  сторони не спростовували і не заперечували.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, яка набрала чинності з 01.05.2019 року, врегульовано правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг віднесено: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Водночас, частиною 1 ст. 7, частинами 1, 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно, безперервно та відповідної якості комунальні послуги згідно із законодавством, при цьому такому праву прямо відповідає визначений частиною 2 ст.7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок теплотранспортуючої організації забезпечувати споживача тепловою енергією та відповідно кореспондуючий обов`язок споживача здійснювати оплату наданих послуг за фактично отриману теплову енергію.
Як убачається з матеріалів справи, і не заперечувалось сторонами спору, між позивачем та відповідачем наявні  цивільно-правові договірні правовідносини, а тому, позивач має право згідно частин 1, 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на одержання вчасно, безперервно та відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством за виключенням часу перерв на:
1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами;
2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами;
3) ліквідацію наслідків аварії.
Положеннями ч.4 ст. 26 вищезазначеного Закону передбачено, що виконавець комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу) має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця. Таке попередження надсилається споживачу не раніше наступного робочого дня після спливу граничного строку оплати комунальної послуги, визначеного законодавством та/або договором про надання відповідної комунальної послуги.
За правилом частини 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний організовувати свою господарську діяльність таким чином, щоби забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Окрім того, пунктом 1 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води передбачений обов`язок виконавця своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що припинення з 1 травня 2019 року надання позивачу ОСОБА_1 послуги з постачання гарячої води було здійснено відповідачем з підстав, не передбачених Законом  України «Про житлово-комунальні послуги» та не передбачених ЦК України.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд знаходить вірним висновок суду першої інстанції про те, що право позивача на безперевне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води відповідачем було порушене, а тому, відповідно до положень ст. 16 ЦК України,  підлягає відновленню шляхом визнання неправомірними дій АТ «Облтеплокомуненерго» з припинення надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_1 за її місцем проживання та зобов`язання відповідача відновити надання позивачу послуги з постачання гарячої води.
Окрім того, перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки. Також , частинами 5 та 6 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Пунктом 21 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води передбачено, що виконавець несе відповідальність у разі: 1) неналежного надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків, завданих майну та/або приміщенню споживача, шкоди, що заподіяна його життю чи здоров`ю, - шляхом відшкодування збитків; 2) надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема зниження їх кількісних та/або якісних показників - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт у розмірі, встановленому законодавством, 3.3 відсотків місячної плати за послугу за кожну добу її ненадання; 3) порушення прав споживачів згідно із законодавством; 4) порушення зобов`язань, установлених цим договором або законодавством.
Підпунктом 19 пункту 19 Договору встановлений обов`язок виконавця сплачувати споживачу неустойку (штраф, пеню) у разі ненадання послуг або надання послуг неналежної якості у порядку та у випадках, передбачених законодавством і цим договором.
Перевіяючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 просила стягнути пеню за період 01 травня 2019 року по 02 жовтня 2019 року в сумі 1065 грн. 48 коп.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення вимог в частині стягнення пені, виходячи з вартості та кількості спожитої гарячої води у квітні 2019 року на підставі квитанції від 22.05.2019 року (а.с. 13).
Відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів, які б спростували доводи позивача та висновки оскаржуваного судового рішення.
Твердження апелянта про необґрунтоване стягнення на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки в суді першої інстанції заперечення щодо розміру витрат на оплату правничої допомоги відповідачем не подавались.
Інші доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права є  необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які відповідачем не спростовані.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Сукупність  досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи,  повно, об`єктивно та всебічно досліджені наявні у справі докази і їм надана вірна юридична оцінка та суд ухвалив законне, обґрунтоване  і справедливе рішення, яке у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України  підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга -  без задоволення, як така, що не містить передбачених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 38, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

                                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                              Судді: