ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року                                                                                                                                                                                                             	Львів	Справа №569/21724/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                 Багрія В. М.,  
суддів                                                                      Качмара В. Я., Старунського Д. М.,
з участю секретаря судового засідання               Михальської М. Р.,
позивача                                                                   ОСОБА_1 ,
представників позивача                                        Лукіянчина П. П., Цаави  Т. Л.,
перекладача                                                            Майсурадзе Г. Г.,
розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника громадянина Грузії ОСОБА_1 – адвоката Лукіянчина Петра Павловича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року (рішення ухвалено у м. Рівне судом у складі головуючого судді Смолій Л. Д.) у справі № 569/21724/19 за адміністративним позовом управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору   - Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,  
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року управління Державної міграційної служби України в Рівненській області звернулося до суду з позовом до громадянина Грузії ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору   - Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. 
Позивач просив затримати громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення в подальшому заходів щодо його примусового видворення;
помістити громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26.11.2019 позов задоволено. 
Затримано громадянина    Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення в подальшому заходів щодо примусового видворення за межі України.
Поміщено громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.
Рішення суду допущено до негайного виконання.
Рішення суду першої інстанції оскаржив представник відповідача - адвокат Лукіянчин П. П., подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного та об`єктивного дослідження усіх обставин та доказів, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що управлінням ДМС України в Рівненській області було порушено процедуру притягнення громадянина Грузії ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП, оскільки не було залучено перекладача, а перекладач Срібна Є. В., яка брала участь у розгляді даної справи в суді першої інстанції, не володіла грузинською мовою. 
Крім того, суд першої інстанції не повідомив про місце і час розгляду справи представника відповідача - адвоката Лукіянчина П. П., й розпочав та фактично провів судове засідання без участі даного представника.
Також,  як вважає апелянт,  судом першої інстанції не враховано, що особа відповідача - громадянина Грузії   ОСОБА_1 на даний час встановлена.   Відповідач бажає добровільно за власні кошти покинути Україну, у зв`язку з чим добровільно заплатив накладений на нього адміністративний штраф у розмірі 1700 грн. Щодо паспорта відповідача, то такий був вилучений працівниками поліції у момент затримання ОСОБА_1 , що може підтвердити його цивільна дружина ОСОБА_6 , яка була очевидцем затримання та зробила фотокопію паспорта відповідача.
Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким надати відповідачу 10-денний термін добровільно залишити територію України.
Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вислухавши суддю-доповідача, позивача та його представників, які апеляційну скаргу підтримали, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позов про затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України з одночасним поміщенням до державної установи, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив правила перебування на території України, встановлені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», й у нього відсутній документ, який посвідчує його особу та дає право на в`їзд/виїзд з України, що в подальшому унеможливить проведення примусового повернення, застосування процедури реадмісії.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.
Судом встановлено, що 23.11.2019 в ході проведення профілактичних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають на території України, співробітниками Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України  в м. Корець Рівненської області було виявлено та доставлено до Рівненського МВ УДМС України в Рівненській області громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України без документів, що підтверджують його особу та право перебування в Україні.
За обліками УДМС будь-яка інформація про особу відповідача відсутня.
Особа відповідача була встановлена з його слів, про що 23.11.2019 начальником Рівненського МВ УДМС України в Рівненській області складено довідку, згідно з якою затриманий іноземець - громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , вік 37 років, проживає - АДРЕСА_1 .
Із пояснень відповідача встановлено, що він прибув в Україну у жовтні 2019 року поза пунктом пропуску із території Республіки Молдова, мета поїздки - транзит, документ, що посвідчує особу та надає право перетину кордону був втрачений. За довідкою на повернення до посольства Грузії в Україні не звертався.
23.11.2019 за порушення правил перебування на території України, що встановлені    Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме проживання без документів на право проживання/перебування в Україні, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП    й на нього накладено штраф у розмірі 1700 грн.
У подальшому, 23.11.2019 завідувачем сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Рівненського МВ УДМС України в Рівненській області складено протокол про адміністративне затримання іноземця, про що повідомлено прокурора міста Рівне.
Рішенням УДМС України в Рівненській області від 23.11.2019 відповідача поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою ідентифікації особи.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються    Конституцією України    та    Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
В силу вимог частини 2    статті 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно з частиною 4    статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»    іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до частини 1    статті 289 Кодексу адміністративного судочинства        України    за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Частиною 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України    передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, Служби безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012р. (далі - Інструкція) регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.
Пунктом 1 розділу 6    Інструкції №353/271/150    передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.
У справі встановлено, що у відповідача відсутній документ, який посвідчує його особу та дає право на в`їзд/виїзд з України. Крім того, відповідачем порушено правила перебування на території України, встановлені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що підтверджується постановою Рівненського міського відділу  Управління Державної міграційної служби в Рівненській області про накладення адміністративного стягнення від 23.11.2019 ПН МРВ 000109, яка набрала законної сили .
Як стверджує апелянт, штраф у розмірі 1700 грн відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.11.2019 ПН МРВ 000109 сплачено ОСОБА_1 , що свідчить про його наміри добровільно покинути територію України.
Однак, колегія суддів апеляційного суду критично оцінює такі доводи апелянта, оскільки відповідач до посольства Грузії в Україні з метою отримання довідки/документів для повернення в країну походження не звертався.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що особа відповідача є встановленою й підтверджується фотокопією паспорта, який був вилучений працівниками поліції, то такі апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки наявність фотокопії паспорта не надає відповідачу права на перебування в Україні. Доводи про те, що паспорт був вилучений працівниками поліції при затриманні відповідача, нічим у справі не підтверджені. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач пояснив, що наявні в справі фотокопії його паспорта були зроблені з мобільного телефону відповідача.
Також безпідставними є посилання апелянта щодо розгляду справи судом першої інстанції без представника відповідача, який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, оскільки, як видно з протоколу судового засідання від 26.11.2019, представник відповідача - Лукіянчин П. П. брав участь в розгляді справи у суді першої інстанції.
Посилання апелянта на те, що відповідач не був забезпечений перекладачем не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за участю перекладача Срібної Є. В. , відводу якій у встановленому законом порядку заявлено не було.
Незалучення перекладача під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не може бути підставою для відмови у позові, оскільки відповідно до письмових пояснень відповідача йому були відомі причини та підстави притягнення його до адміністративної відповідальності, про що він особисто, зрозумілою йому мовою, написав у поясненнях та засвідчив власним підписом (а. с. 11). Крім того, постанова органу про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності ніким не була оскаржена у встановленому законом порядку, набрала законної сили  та була   виконана відповідачем шляхом добровільної сплати штрафу. В протоколі про адміністративне правопорушення відповідач своїм підписом підтвердив, що перекладача  не потребує (а.с. 10 зворот). 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про  необхідність затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 з метою його ідентифікації та забезпечення в подальшому заходів щодо примусового його видворення за межі України, а також його поміщення до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців, оскільки особа відповідача не є встановленою й у нього відсутні документи, що посвідчують його особу та на підставі яких він може покинути територію України.
На реалізацію намірів добровільно покинути територію України відповідачем не було вжито жодних заходів,   передбачених законодавством України.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. 289, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника громадянина Грузії ОСОБА_1 – адвоката Лукіянчина Петра Павловича залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року у справі № 569/21724/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	В. М. Багрій 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Д. М. Старунський