ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
Київ
справа №522/22925/16-а
адміністративне провадження №К/9901/1378/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
про зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2017 року (постановлену у складі головуючого судді Тарасова А.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Лук`янчук О.В., суддів: Бітової А. І., Ступакової І. Г.), 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з заявою про роз`яснення постанови Приморського районного суду м. Одеси від 9 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про роз`яснення судового рішення відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постанова є чіткою, зрозумілою та не передбачає двоякого трактування, а тому відсутні підстави для її роз`яснення.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм процесуального права, заявник звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що в резолютивній частині постанови суду не зазначено відповідно до якого законодавства необхідно провести перерахунок пенсії (підстави здійснення перерахунку), які складові грошового забезпечення (яку саме довідку про розмір грошового забезпечення) необхідно врахувати при проведення перерахунку, та який відсоток розміру грошового забезпечення необхідно застосувати при здійсненні перерахунку пенсії позивачу на виконання суду, що унеможливлює її виконання. Крім того зазначає, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що управлінням здійснено не підвищення пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року, а проведено перерахунок пенсії з 1 квітня 2013 року.
Не зважаючи на вищевикладене, суди першої та апеляційної інстанції в порушення вимог статей 159, 170 КАС України відмовили Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області в роз`ясненні постанови Приморського районного суду м. Одеси від 9 березня 2017 року.
Позиція інших учасників справи
15 лютого 2018 року до суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу відповідача, в якому зазначається, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті при дотриманні норм процесуального права, тому просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін. 
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи 
Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі №522/22925/16-а та запропоновано сторонам надати відзив на касаційну скаргу.
Суддя-доповідач ухвалою від 26 лютого 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №522/22925/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 27 лютого 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанції доводів учасників справи
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам процесуального ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2017 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно частини першої статті170 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця, ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.
Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.
Тобто, роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його виконання є ускладненим внаслідок неясності резолютивної частини.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Таким чином, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 26 січня 2018 року у справі №138/815/17, від 7 серпня 2018 року у справі №826/16871/16 та від 11 грудня 2018 року у справі №638/7215/16-а.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 9 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково.
Визнано дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не встановлення основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 1 квітня 2012 року протиправними.
Визнано дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розрахунку максимального розміру підвищення до пенсії без урахування основного розміру пенсії станом на 1 квітня 2012 року протиправними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 28 травня 2016 року з виплатою заборгованої частини.
Як вбачається із заяви про роз`яснення судового рішення та аналогічних доводів касаційної скарги, відповідач просить роз`яснити, відповідно до якого законодавства необхідно провести перерахунок пенсії (підстави здійснення перерахунку), які складові грошового забезпечення (яку саме довідку про розмір грошового забезпечення) необхідно врахувати при проведенні перерахунку, та який відсоток розміру грошового забезпечення необхідно застосувати при здійсненні перерахунку пенсії позивачу на виконання постанови суду.
Так, судовим рішенням чітко встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 90% від суми грошового забезпечення, а також те, що при перерахунку пенсії, здійсненого відповідачем 17 квітня 2014 року не враховано розмір грошового забезпечення, визначений у довідці від 1 квітня 2013 року.
Отже, дослідивши текст постанови суду першої інстанції, колегія суддів Верховного Суду погоджується із судами попередніх інстанцій про те, що як мотивувальна так і резолютивна частина постанови суду є чіткими та повністю зрозумілими, що унеможливлює неоднакове тлумачення висновків суду та не може стати причиною ускладнення чи неможливості виконання судового рішення.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів Верховного суду доходить висновку, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 9 березня 2017 року у справі №522/22925/16-а не вимагає роз`яснення, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо розуміння чи способу виконання рішення.
Доводи скаржника, що управлінням проведено перерахунок пенсії, а не здійснено підвищення до пенсії та те, що постанова не містить обов`язкових умов, які слугують підставою для перерахунку пенсії, є безпідставними та виходить за межі повноважень суду в розумінні статті 170 КАС України.
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у роз`ясненні судового рішення.
Касаційні скарги не містять належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У них також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Розглядаючи цю справу в касаційному порядку, суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          Н.В. Коваленко 
                                                                                          С.М. Чиркін