Ухвала 
 
06 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 615/1364/16-ц
провадження № 61-6575св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.
 
Позивач просила суд провести розподіл спільного майна подружжя, придбаного за час перебування у шлюбі, за правилами статей 69, 60, 70 Сімейного кодексу України (далі - СК України) таким чином: за нею визнати право власності на житловий будинок, загальною площею 66,9 кв. м, із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, розміром 0,25 га, кадастровий номер 6321287502:00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; за відповідачем визнати право власності на рухоме майно загальною вартістю 24 000,00 грн, а саме: шкаф-стінка, відеомагнітофон, музикальний центр «Sony», кухонна стінка, холодильник «Донбас», ліжко півторамістне металеве, ванна, бойлер, телевізор «Беррізка», газова плита, стінка «Шкільний куточок», пластикові вікна 7 штук, паливний котел з автоматом «КСТ-16», посуд, пральна машинка «Ріга-8»; скасувати арешт, накладений постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області у межах виконавчого провадження від 05 травня 2016 року № 51015743 на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий номер 6321287502:00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на житловий будинок загальною площею 66,9 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Позивач вважала, що її частка у спільному майні подружжя повинна бути збільшена за рахунок стягнення коштів на підставі статті 194 СК України, оскільки відповідач має значну заборгованість з виконання рішення суду про стягнення на її користь аліментів на утримання сина-інваліда 1-ї групи ОСОБА_4 , починаючи із 21 грудня 2004 року до повноліття дитини; не виконує зобов`язання за усною домовленістю із добровільної сплати аліментів на утримання сина-інваліда після досягнення ним повноліття. Зазначені обставини мають суттєве значення, оскільки вона весь свій час приділяє догляду за дитиною через його хворобу, тому не має можливості працювати та матеріально забезпечувати себе і сина, у зв`язку з чим має право на аліменти відповідно до статей 198, 200, 201, 182, 183 СК України, але на прохання відповідача не зверталася до суду з відповідним позовом, оскільки останній зобов`язався добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини, але свої обов`язки не виконав.
 
Позивач зазначала, що сторони хоча і перебувають у шлюбі, але спільно не проживають, не ведуть спільне господарство через протилежні погляди на життя та виховання дітей. За її розрахунками заборгованість зі сплати аліментів становить 956 643,40 грн, що значно перевищує вартість земельної ділянки та житлового будинку. Оскільки доходи відповідача не стабільні та існує загроза зовсім не отримати аліменти, вважає, що в рахунок їх стягнення може бути збільшено частку позивача в спільно нажитому майні, яке розподіляється між сторонами.
 
Враховуючи, що предметом позову є частка в спільній сумісній власності, на яку може бути звернуто конфіскацію або стягнення на користь особи, на думку позивача, питання про зняття арешту з цієї речі (за відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до правил статей 321, 358, 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), при вирішенні спорів учасників спільної сумісної власності щодо розпорядження та користування майном.
 
Позивач зазначала, що відповідно до пункту 5.15.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.
 
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2016 року залучено до участі у справі третю особу - ОСОБА_3 .
 
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2018 року залучено до участі у справі третю особу - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області.
 
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Постановлено у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на:
 
- земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий номер 6321287502:00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
 
- житловий будинок загальною площею 66,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рухоме майно загальною вартістю 24 000,00 грн, а саме: шкаф-стінка, відеомагнітофон, музикальний центр «Sony», кухонна стінка, холодильник «Донбас», ліжко півторамістне металеве, ванна, бойлер, телевізор «Берізка», газова плита, стінка «Шкільний куточок», пластикові вікна 7 шт., паливний котел з автоматом    «КСТ-16», диван, посуд, пральна машинка «Ріга-8» визнано за ОСОБА_2 . Скасовано арешт, накладений постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області у межах виконавчого провадження від 05 травня 2016 року № 51015743 на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий номер 6321287502:00:001:0017, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Визнаючи в порядку поділу за позивачем право власності на нерухоме, а за відповідачем - на рухоме майно меншою вартістю, суд виходив із того, що останній має заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів на утримання сина, яка за розрахунками позивача становить 956 643,40 грн.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано за кожним право приватної власності на 1/2 частини:
 
- земельної ділянки розміром 0,25 га, кадастровий номер 6321287502:00:001:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою:  АДРЕСА_1 ;
 
- житлового будинку загальною площею 66,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на рухоме майно загальною вартістю 12 000,00 грн, а саме: шкаф-стінку, відеомагнітофон «Sony», музикальний центр «Sony», холодильник «Донбас», ванну, бойлер, телевізор «Берізка», паливний котел з автоматом «КСТ-16», диван. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на рухоме майно загальною вартістю 12000 грн., а саме: кухонну стінку, ліжко півторамістне металеве, газову плиту, стінку «Шкільний куточок», пластикові вікна 7 штук, посуд, пральну машинку «Ріга-8». У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що визнання права власності на нерухоме майно лише за позивачем та скасування арешту, накладеного на це майно у межах виконавчого провадження призведе до порушення прав третьої особи - ОСОБА_3 як стягувача.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, поділивши все майно навпіл, фактично розглянув вимоги, які не були заявлені позивачем, чим у порушення вимог статті 13 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог. Між сторонами у справі відповідно до норм статей 70 СК України та 372 ЦК України досягнуто домовленості щодо способу поділу спільного майна, а саме: позивач відмовляється від стягнення із відповідача заборгованості зі сплати аліментів, а відповідач погоджується на виділення у власність позивача спірного будинку та земельної ділянки. Апеляційний суд із порушенням вимог статті 354 ЦПК України прийняв доповнення до апеляційної скарги. Апеляційний суд неправильно розподілив судові витрати, стягнувши їх виключно із позивача, чим порушив норму статті 141 ЦПК України. Апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні вимоги про зняття арешту із майна, оскільки позивач позбавлена можливості оформити право власності на 1/2 частини будинку та земельної ділянки, присудженої судовим рішенням. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи:  ОСОБА_3 , Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 19 лютого 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак	
 	   	
 	І. Ю. Гулейков	
 	   	
 	Г. І. Усик