Ухвала
11 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 570/2779/18
провадження № 51-716ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив: 
Потерпіла ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, за змістом вказаної статті в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412–414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,
що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
У касаційній скарзі потерпіла посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
За змістом ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. В частині 2 зазначеної статті визначено перелік підстав за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України
про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Статтею 414 КПК встановлено, що невідповідним ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання,
яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром
є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Однак, у касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить, а також не конкретизує яким чином ці порушення вплинули 
на законність та обґрунтованість судового рішення та були б безумовною підставою для його скасування касаційним судом. Також, у касаційній скарзі потерпілої 
ОСОБА_4 не наведено належного обґрунтування доводам щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, що, відповідно до ст. 413 КПК, тягнуло б за собою скасування оскарженого судового рішення. Крім цього, не конкретизовано явну несправедливість, призначеного у межах санкції кримінального закону, покарання, як це встановлено в ст. 414 КПК, з огляду на положення статей 50, 65 КК, зважаючи на дискреційні повноваження суду. 
Слід зазначити, що всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями 
ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. При цьому, у прохальній частині касаційної скарги потерпіла ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та залишити без змін вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2019 року, що не узгоджуються з повноваженнями касаційного суду за результатами розгляду касаційної скарги.
Крім цього,згідно з ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються, які потерпіла до своєї скарги не долучила.
Наявність вказаних недоліків та відсутність у скарзі належного обґрунтування,   зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу
про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду
на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
ОСОБА_1 	  ОСОБА_6 	ОСОБА_3 	
Судді: