ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 р.	Справа № 545/1724/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старостіна В.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Довгаля Валерія Івановича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Гальченко О.О., вул. Фрунзе, 154а, м. Полтава, Полтавська, 36008, повний текст складено 21.11.19 року по справі № 545/1724/19
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Довгаля Валерія Івановича                
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП № 610057 від 02.07.2019 року,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Довгаля Валерія Івановича, в якому просив суд:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП № 610057 від 02.07.2019 року за ч. 5 ст. 122  та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваної постанови на підставі того, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, крім того, відповідачем не надано доказів щодо правопорушення, вчиненого позивачем.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21.11.2019 адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП № 610057 від 02.07.2019 року за ч. 5 ст. 122  та ч. 1 ст. 126  КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при вирішенні справи норм матеріального.       
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивачем було вчинено закінчене адміністративне правопорушення,  передбачене п. ч. 1 ст. 126 КУпАП, що повністю підтверджується матеріалами відеофіксації, які відповідач надав до суду, а позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.         
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП № 610057 від 02.07.2019 року за ч. 5 ст. 122  та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень
Згідно зазначеної постанови, 02 липня 2019 року, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 210930" номерний знак НОМЕР_1 , за адресою вул. Кондратенка, 14 в м. Полтава, позивач здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38. "Місце для стоянки" із табличкою 7.17. "Інваліди", а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифікату "Зелена картка"), чим порушив вимоги п.2.1. "ґ", п. 8.4. "Правил дорожнього руху України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.
Позивач не погодився із такою постановою та оскаржив її до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Так, поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1   ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до   ст. 246 КУпАП   порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Крім цього, положеннями ст.ст.   268,   276 КУпАП   визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно п. 11 ч. 1   ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII   поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням   Правил дорожнього руху   його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 222 КУпАП   встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частина 3   статті 258 КУпАП   передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог 283   КУпАП.
Як свідчать матеріали справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП № 610057 від 02.07.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122  та ч. 1 ст. 126  КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень.
У вищевказаній постанові зазначається, що 02 липня 2019 року, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 210930" номерний знак НОМЕР_1 , за адресою вул. Кондратенка, 14 в м. Полтава, позивач здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38. "Місце для стоянки" із табличкою 7.17. "Інваліди", а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифікату "Зелена картка"), чим порушив вимоги п.2.1. "ґ", п. 8.4. "Правил дорожнього руху України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до   Закону України "Про дорожній рух", встановлюють   Правила дорожнього руху, затверджені   постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно п. 8.4. (г) ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Знак 5.38. "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.
Згідно п.8.4. (е) ПДР України таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Табличка 7.17. "Інваліди" означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски та автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих правил.
Відповідно до п. 10.9.21 ДСТУ 4100:2014 "Дорожні знаки" табличка 7.17. "Інваліди" застосовується із знаком 5.38. і вказує, що стоянковий майданчик ( або спеціально відведена його частина ) призначається для стоянки транспортних засобів ( мотоколясок і автомобілів ), на яких встановлено розпізнавальний знак "Інвалід" і якими керують інваліди. Спеціально виділене місце для стоянки транспортних засобів інвалідів може позначатися дорожньою розміткою 1.30. відповідно до вимог ДСТУ 2587:2010.
Таким чином, позивач здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.38. "Місце для стоянки" разом із табличкою 7.17. "Інваліди".
Відповідальність за дане порушення передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП. Зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю ( крім випадків вимушеної стоянки ), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".
Пунктом 2.1. (і) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс ( сертифікат ) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи ( посвідчення).
Відповідно до п. 2.4. (а) ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись із дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП України зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.
Згідно з ч. 1 ст. 126  КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до   ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП   визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1   ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до   ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до   ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч. 1, 2   ст. 77 КАС України,      кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.             У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до   ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.            Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.            Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим            статтею 283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.01.2019 по справі № 592/5576/17.
Відповідачем, з метою обґрунтування прийнятого рішення, долучено до матеріалів справи диск з відеозаписом адміністративного правопорушення вчиненого позивачем.
Проте, зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що відповідачем не зазначено жодного доказу, що додається до постанови ДП № 610057 від 02.07.2019, а саме диску з відеозаписом правопорушення.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що наданий відповідачем диск із відеозаписом не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Крім того, жодних інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до матеріалів справи не надано.
Поряд із цим, з матеріалів справи встановлено, що статус інваліда ОСОБА_1 підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим Октябрським районним управлінням Пенсійного фонду України 29.05.2006 року. Підтвердженням статусу інваліда пасажирки автомобіля ОСОБА_2 на час розгляду справи та винесення постанови є пенсійне посвідчення серія НОМЕР_3 видане Пенсійним фондом України 12.02.2013 року.
В матеріалах справи також наявний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів А0/3802423, який діє з 14.06.2019р. до 13.06.2020р.
Також, в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2 повністю підтвердила обставини викладені у позові позивачем та наполягала на тому, що вона відразу на вимогу поліцейського пред`явила йому своє посвідчення про інвалідність 2 групи, але він на нього не звернув уваги, весь час сідав до службового автомобіля та консультувався з кимось, після чого виходив та пред`являв нові вимоги до водія про нібито порушення ПДР. Водій при ній пред`являв поліцейському як посвідчення про його інвалідність так і поліс страхування, але останній поводив себе некоректно, крім того, водій в цей час автомобілем не керував, тому поліцейський автомобіль не зупиняв.
Відповідно до   ст. 1 КУпАП, завданням   КУпАП   є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання   Конституції   і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з   ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно з ч. 3   ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до п. 1 ч. 1   ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за за ч. 5 ст. 122  та ч. 1 ст. 126  КУпАП.
Згідно з положеннями   ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до   ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.                                                                           
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції Довгаля Валерія Івановича  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.11.2019 року по справі № 545/1724/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.В. Старостін	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  27.01.2020 року