ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2020 року

м. Харків

справа № 623/2067/19

провадження №22-ц/818/318/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Бровченка І.О., Бурлака І.В.

учасники справи:

позивач –  ОСОБА_1 ,

відповідачі –  ОСОБА_2 

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2  – ОСОБА_3  на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 вересня 2019року, постановлене під головуванням судді Бєссонової Т.Д., в залі суду в м. Ізюм Харківської області, (повний текст судового рішення складено 26 вересня 2019 року)-
в с т а н о в и в:
У травні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь  ОСОБА_2 на утримання сина – ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 1/4 до 1/6 частки від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 вересня 2019року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь  ОСОБА_2 кошти (аліменти) на утримання сина –  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили цього рішення і до повноліття дитини. Виконавчий лист №2042/2-307/11 про стягнення аліментів з  ОСОБА_1 в розмірі1/4 частини всіх його доходів відкликано з виконання. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2  – ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки відсутні докази погіршення матеріального становища чи стану здоров`я платника аліментів. Проте є дані про погіршення стану здоров`я дитини. Зазначає, що Сімейним кодексом України передбачені підстави для зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але законом не передбачене їх автоматичне зменшення у разі появи у платника аліментів іншої дитини. Крім того малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю на термін до 30.06.2022 року, відповідно до медичного висновку від 14.06.2019 року за місцем його проживання у м. Ельблонг Польща та потребує додаткового користування соціальними, терапевтичними, реабілітаційними послугами, а також постійного піклування, що має істотне значення для визначення розміру аліментів.
ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі зміною у позивача сімейного та матеріального становища, а саме утворення нової сім`ї та народження іншої дитини, яку він утримує, розмір щомісячних аліментів на старшу дитину має складати 1/6 частину всіх заробітків платника аліментів, але їх розмір не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 ) стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.7)
З липня 2017 року ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 (а.с.9)
В шлюбі має сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 21 липня 2017 року між ним та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього народився син – ОСОБА_10 , якого він зобов`язаний утримувати. Тому сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою, - вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів доходу щомісяця.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. 
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.
Сімейний стан ОСОБА_1 , як платника аліментів, змінився (а.с.9). А саме: 21.07.2017 року він одружився, а ІНФОРМАЦІЯ_5 у нього народився син ОСОБА_10 , якого позивач зобов`язаний утримувати. (а.с.10)
Виходячи з положень ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ст. 182 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки факт одруження позивача та народження у нього дитини підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Доводи апелянта, що дитина є інвалідом і потребує у зв`язку з цим коштів на лікування, не є підставою для відмови в позові про зменшення розміру аліментів. При цьому відповідач не позбавлена права звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку із наявною хворобою.
Висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують.
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  – ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 вересня 2019року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   І.О. Бровченко

І.В. Бурлака