Дата документу 04.02.2020 Справа № 330/2119/15-ц

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
04 лютого 2020 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 330/2119/15
Провадження №22-ц/807/262/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року в складі судді Федорець С.В. в справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZPMHGK00000007, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 58 760, 00 доларів США строком до 07 вересня 2037 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на визначених договором умовах.
ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 25 листопада 2015 року становила 77 877, 27 доларів США, з яких: 42 833, 80 доларів США - заборгованість за кредитом, 17 757, 57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 969, 92 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 9 597, 59 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 10, 44 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 707, 94 доларів США - штраф (процентна складова).
Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 77 877, 27 доларів США, що за курсом 23,94 НБУ становить 1 864 381, 77 грн., за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року, а також понесені банком судові витрати.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати (т.1 а.с. 166-175).
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за наявності сумнівів у заборгованості позичальника за договором, суд першої інстанції не був позбавлений права роз`яснити позивачу його право надати докази на підтвердження тих обставин, які судом поставлені під сумнів. Вказує, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року звернено стягнення на предмет іпотеки. 25 вересня 2015 року предмет іпотеки було реалізовано та кошти направлено на погашення заборгованості, які при поданні банком позовної заяви вже було враховано. Оскільки коштів, які надійшли від реалізації предмету іпотеки недостатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, то вимога банку щодо стягнення з відповідача залишку заборгованості за кредитом відповідає нормам законодавства. 

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відхилено, рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року залишено без змін (т.1 а.с. 202-205).

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Постанову апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1 а.с. 238-242).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено. Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року у цій справі скасовано та прийнято нову постанову. Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»  заборгованість за кредитним договором станом на 25 листопада 2015 року в сумі 77 877,27 доларів США, що еквівалентно 1 864 381,77 грн., з яких: заборгованость за кредитом - 42833,80 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 17757,57 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 3969,92 доларів США, пеня - 9597,59 доларів США, штраф (фіксована частина) - 10,44 доларів США, штраф (процентна складова) - 3707,94 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.2 а.с. 17-22).

Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с. 81-85).
Верховний Суд, скасовуючи постанову Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року, зазначив, що суд апеляційної інстанції, встановивши, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 , не з`ясував, яка сума боргу та за якими платежами зарахована на погашення кредитної заборгованості; не перевірив періоду, за який вона нарахована, а також не встановив періоду нарахованих ОСОБА_1 процентів та пені за користування кредитними коштами; не звернув уваги, що пред`явивши позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому нарахування процентів та неустойки після пред`явлення такого позову не відповідає вимогам закону.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив із недоведеності банком суми заборгованості за кредитним договором, зокрема, в силу відсутності об`єктивної можливості з`ясувати, чи звернуто стягнення на предмет іпотеки, на яку суму і яка частина заборгованості залишилася непогашеною внаслідок звернення такого стягнення.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 07 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZPMHGK00000007 (далі - Договір), відповідно до п. 7.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 07 вересня 2007 року по 07 вересня 2037 року у сумі 58 760, 00 дол. США зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми Кредиту щомісячно в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з 05 по 11 число кожного місяця (т.1 а.с. 9-11).
Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п. 3.1, .3.2, 3.4, винагороди розрахованої відповідно до п.п. 1.1, 3.7 цього договору. Щомісяця в період сплати Позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 494, 43 дол. США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді.
Згідно з п. 5.4 Договору при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв`язку з чим Банк змушений буде звернутися до суду, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

       07 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки квартири, відповідно до п. 33.2 якого іпотекою забезпечується виконання зобов`язань Іпотекодавця за кредитним договором від 07 вересня 2007 року № ZPMHGK00000007, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем (т.2. 163-166).
       Відповідно до п. 33.3 Договору, на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коваленко В.В. 07 вересня 2007 року за реєстром №96, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 25 листопада 2015 року становить 77 877, 27 доларів США, з яких: 42 833, 80 доларів США - заборгованість за кредитом, 17 757, 57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 969, 92 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 9 597, 59 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 10, 44 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 707, 94 доларів США - штраф (процентна складова) (т.1 а.с. 5-7).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). 
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Частинами першою, третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважаться виконаним згідно із ст. 599 ЦК України.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року, що набрало законної сили, в справі № 333/8427/13-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року в розмірі 487 022, 80 грн. звернуто стягнення на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1  з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселено ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 26-27).

Згідно з п. 2.3.7 Договору Банк має право стягнути Кредит до настання дати, передбаченої п. 7.1 даного Договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та неустойки за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
Такий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційним судом досліджено матеріали цивільної справи № 333/8427/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, з якої вбачається наступне.

22 жовтня 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року в розмірі 60 954, 04 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.10.2013 складає 487 022, 80 грн., звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 ( копія позовної заяви долучена до матеріалів даної справи).

Згідно з розрахунком, який міститься в матеріалах справи, заборгованість за Договором в розмірі 60 954, 04 дол. США, що еквівалентно 487 022, 80 грн., яка стягнута з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року, складається з: 44 519, 17 дол. США - заборгованість за кредитом, 7 795, 31 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1717, 60 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 989, 59 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31, 29 дол. США (фіксована частина), 2 901, 08 дол. США (процентна складова) ( копія розрахунку долучена до матеріалів даної справи).

Із матеріалів цивільної справи № 333/8427/13-ц вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за Договором з ОСОБА_1 .

Отже, у жовтні 2013 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та неустойки за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна.

Оскільки такими діями АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії Договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки, у нього не було підстав для нарахування відсотків після закінчення строку кредитування, а також неустойки, обумовленої цим договором.

У зв`язку з наведеним, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, неустойки, нарахованих з жовтня 2013 року після закінчення строку кредитування, задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.
Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Отже, у разі задоволення не у повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з листом Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя від 23 червня 2016 року на запит суду, повідомлено, що відповідно до даних книг вихідної кореспонденції та бази даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за період з 2013 року по 2016 рік виконавчий документ у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 не надходив (т.1 а.с. 70).
Згідно з інформаційною довідкою від 11.01.2020 № 195955022, 25 вересня 2015 року припинено право власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки: квартира АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 набула право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1056 ( т.2 а.с.121-129).

На виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. надіслано на адресу апеляційного суду належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для продажу іпотечного майна - квартира АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 147-216).

Так, 25 вересня 2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Продавець) в особі ОСОБА_3 , що діє за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. 23 вересня 2014 року за реєстром № 2809 (т.2, ас. 187), діє від імені ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коваленко В.В. 07 вересня 2007 року за реєстром № 99 та заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року, справа № 333/8427/13-ц та з другої сторони ОСОБА_2 (Покупець) уклали Договір купівлі-продажу квартири.
Відповідно до п.1.1 вказаного Договору купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2015 року, Продавець, відповідного до умов договору іпотеки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коваленко В.В. 07 вересня 2007 року за реєстром № 99 та на виконання заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року, справа № 333/8427/13-ц зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти належну ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і сплатити за неї визначену за домовленістю сторін грошові суму.
Відповідно до п. 2.1 Договору за домовленістю сторін купівля-продаж здійснюється за суму: 338 000, 00 грн., які Продавець отримав від Покупця, до укладення цього договору, шляхом перерахування Покупцем на поточний рахунок ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується квитанцією № 0.0.440315979.1. (т.2, а.с. 193).

На виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підтвердження зарахування коштів від продажу іпотечного майна надано: 
-меморіальний ордер № 125W від 25 вересня 2015 року про сплату ОСОБА_1 1685, 37 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року;
-меморіальний ордер № 125Х від 25 вересня 2015 року про сплату ОСОБА_1 1692, 79 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року;
-меморіальний ордер № HS025B12SZ від 25 вересня 2015 року про сплату ОСОБА_1 . 11 381, 67 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року.

Отже, 25 вересня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року сплачено 14 759, 83 дол. США (т.2 а.с. 130-131).

Відповідно до пункту 1.19-1 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно з пунктом 1.31 статті 1 вказаного Закону платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів. До платіжних інструментів належать документи на переказ та електронні платіжні засоби.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 вказаного Закону ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер.

Колегія суддів вважає, що меморіальні ордери, надані банком, в сукупності з доказами, які свідчать про продаж іпотечного майна (договір купівлі-продажу, договір іпотеки), є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року та перерахування коштів за продаж квартири в рахунок погашення заборгованості за Договором.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

       Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що грошові кошти, отримані від продажу іпотечного нерухомого майна були розподілені банком наступним чином: 1692, 79 дол. США та 1685, 37 дол. США - на погашення простроченої заборгованості за тілом кредиту, та 11 381, 67 дол. США зараховані на погашення пені ( т.1 а.с.7 зворот, а.с.171; т.2 а.с.130-131).

Однак, пунктом 3.3 кредитного договору визначено, що кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.п. 2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі пені згідно розділу 4 цього договору, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася ( у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом (якщо інше не передбачено п. 6.8), далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту.

Отже, грошові кошти в розмірі 14 759, 83 дол. США, внесені ОСОБА_1 , повинні бути зараховані на погашення заборгованості за Договором, яка була стягнута рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року, в порядку, визначеному п. 3.3 кредитного договору.

Як зазначалось, з матеріалів цивільної справи № 333/8427/13-ц вбачається, що заборгованість за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року в розмірі 487 022, 80 грн., яка стягнута судовим рішенням з ОСОБА_1 , складається з наступного: 44 519, 17 дол. США - заборгованість за кредитом, 7 795, 31 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1717, 60 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 989, 59 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31, 29 дол. США (фіксована частина), 2 901, 08 дол. США (процентна складова).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З мотивів, викладених вище, ураховуючи умови кредитного договору, за рахунок внесення ОСОБА_1 коштів у розмірі 14 759, 83 дол. США погашеною слід вважати наступну заборгованість за кредитним договором:
-неустойка: пеня в розмірі 3 989, 59 доларів США та штрафи в розмірі 31, 29 дол. США (фіксована частина), 2 901, 08 доларів США (процентна складова);
-комісія в розмірі 1 717, 60 дол. США;
-проценти за користування кредитом в розмірі 6 120, 27 доларів США.
(3 989,59 + 31,29 + 2 901,08 + 1 717, 60 + 6 120, 27 = 14 759, 83)

Ураховуючи зазначене, непогашеною залишалась заборгованість, стягнута рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року в розмірі 46 194, 21 доларів США (60 954, 04 - 14 759, 83 = 46 194, 21), яка складається з:
-проценти за користування кредитом в розмірі 1 675, 04 доларів США.
-заборгованість за кредитом в розмірі 44 519, 17 доларів США.

Дослідивши фактичні обставини справи, надані учасниками справи докази на підтвердження позовних вимог та заперечень, апеляційний суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року в розмірі 46 194, 21 доларів США, що за курсом 23, 94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.11.2015 еквівалентно 1 065 788, 93 грн., яка складається з: 44 519, 17 доларів США, що еквівалентно 1 065 788, 93 грн. - заборгованість за кредитом, 1 675, 04 доларів США, що еквівалентно 40 100, 46 грн. - проценти за користування кредитом.

Як зазначалось, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів), які нараховані з жовтня 2013 року по листопад 2015 року, задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44 519, 17 доларів США не є виходом за межі позовних вимог, а є виконанням умов кредитного договору, оскільки грошові кошти, внесені останнім на погашення заборгованості, повинні бути зараховані банком саме в порядку, передбаченому п. 3.3 цього договору. 
Натомість, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, грошові кошти в розмірі 11 381, 67 дол. США банк зарахував в рахунок погашення пені, нарахування якої після звернення до суду з достроковою вимогою у жовтні 2013 року, є безпідставним.

Позовні вимоги про стягнення комісії за кредитним договором, нарахованої після ухвалення рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року в справі № 333/8427/13-ц, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною четвертою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на час укладання кредитного договору) визначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки позбавлені права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Оскільки кредитору забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які банк здійснює на власну користь чи споживач здійснює на користь банку, позовні вимоги банку про стягнення комісії з ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Отже, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріально права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України. 

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року в розмірі 46 194, 21 доларів США, що еквівалентно 1 105 889, 39 грн., яка складається з: 44 519, 17 доларів США, що еквівалентно 1 065 788, 93 грн. - заборгованість за кредитом; 1 675, 04 доларів США, що еквівалентно 40 100, 46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
       
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат ( ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені на 59,32% з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 16 589, 26 грн.
Ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено на 59,32 %, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 18 248, 20 грн.
Отже, у підсумку з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір 34 837, 46 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту:
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № ZPMHGK00000007 від 07 вересня 2007 року в розмірі 46 194, 21 доларів США (сорок шість тисяч сто дев`яносто чотири долари, 21 цент), що еквівалентно 1 105 889, 39 грн. (один мільйон сто п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 39 копійок), яка складається з: 44 519, 17 доларів США (сорок чотири тисячі п`ятсот дев`ятнадцять доларів, 17 центів), що еквівалентно 1 065 788, 93 грн. (один мільйон шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 93 копійки) - заборгованість за кредитом; 1 675, 04 доларів США (одна тисяча шістсот сімдесят п`ять доларів, 4 центи), що еквівалентно 40 100, 46 грн. (сорок тисяч сто гривень 46 копійок) - заборгованість по процентам за користування кредитом.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 34 837, 46 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять сім гривень, 46 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова