ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/795/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Новікова І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 07.12.2018 №2097, визнати протиправними дії щодо проведення позапланової перевірки діяльності позивача на підставі наказу від 07.12.2018 №2097, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ЗП2410/565/АВ/ТД-8С від 08.01.2019 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 08.01.2019 №ЗП2410/565/АВ/ТД-ВС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позивачу у задоволенні позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Відповідно до вимог  статті 311 КАС України  справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши судове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 04.12.2018 від ГУ ДФС у Запорізькій області до ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшов лист від 04.12.2018 №8637/8/08-01-13-04-08 «Про організацію проведення спільних перевірок», до якого надано перелік суб`єктів господарської діяльності, які за даними бази даних ДФС мають декілька ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними 
та тютюновими виробами, проте не мають достатньої кількості найманих працівників. (а.с.45-46)
07.12.2018 заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №2097 «Про проведення інспекційного відвідування», яким наказано провести інспекційне відвідування, зокрема ФОП ОСОБА_1 (а.с.47)
12.12.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення №1149 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 (а.с.48)
У період з 14.12.2018 по 20.12.2018 інспектором ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування від 20.12.2018 №ЗП2410/565/АВ.
Відповідно до висновків Акту інспекційного відвідування від 20.12.2018 №ЗП2410/565/АВ встановлено порушення ОСОБА_2 приписів частин 1, 3 статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи без укладання трудового договору в письмовій формі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.55)
08.01.2019 ГУ Держпраці винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП2410/565/АВ/ТД-ВС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 223380,00 грн. за порушення ч.1, 3 ст.24 КЗпП України в частині допуску до роботи без укладання трудового договору в письмовій формі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 
1) при організованому наборі працівників;
2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 
3) при укладенні контракту; 
4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 
5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;
7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Згідно частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Положення частини 3  статті 24 КЗпП України  встановлюють заборону допуску працівника до роботи без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.
Тобто, умовою допуску працівника до роботи є укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.
Згідно до ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Тобто, підставою для застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій є зокрема встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірної постанови стало те, що 14.12.2018 під час проведення інспекційного відвідування встановлено, що за адресою здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ») знаходилася ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що виконували функції барменів без укладення трудового договору, чим допущено порушення ч.1,3 ст.24 КЗпП України відносно двох осіб ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
З дослідженого відеозапису, наданого відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу встановлено з пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що вони проходять стажування в якості барменів у ФОП ОСОБА_5 ,заробітну плату не отримували.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1  за однією адресою господарську діяльність здійснює два суб`єкта господарювання – ФОП ОСОБА_1  та ФОП ОСОБА_5 . Виявлені працівники - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , офіційно працевлаштовані саме ФОП ОСОБА_5 , про що видані відповідні накази та здійснені повідомлення. (а.с. 56)
Між  ФОП ОСОБА_1 та  ФОП ОСОБА_5 укладено договір про професійну підготовку (навчання) вищевказаних працівників, предметом якого є організація стажування працівників з метою здобуття ними професійних навичок професії – бармена. (а.с. 57)
Вказане спростовує доводи відповідача, що громадянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були допущенні саме ФОП ОСОБА_1 до виконання роботи та виконували роботу за його дорученням.
Відповідно до наданих пояснень, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють у ФОП ОСОБА_5 та проходять період стажування.
Проте, зазначені обставини та пояснення не були досліджені інспектором праці, зокрема і шляхом відібрання пояснень від ФОП ОСОБА_5 , ініціювання та проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_5 , тощо.
Посилання відповідача на те, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували на барі, то є найманими працівниками саме ФОП ОСОБА_1 суд вважає необгрунтованими, оскільки відповідачем не надано доказів того, що саме в інтересах позивача  та за його дорученням зазначені особи виконували роботу. 
Відповідно до акту перевірки, відповідач посилається, зокрема на те, що ОСОБА_4 на момент інспекційного відвідування перебувала за баром та здійснювала продаж продукції та видавала чек, проте, до матеріалів адміністративної справи не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, що унеможливлює встановлення суб`єкта господарювання, яким реалізується товар (ФОП ОСОБА_1 чи ФОП ОСОБА_5 ).
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 24.02.2020 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко