Постанова
Іменем України
 
11 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 308/7607/14-ц
провадження № 61-26898св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2015 року у складі судді Сарай А. І. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 28 березня 2017 року у складі колегії суддів: Фазикош Г. В., Кондора Р. Ю., Собослоя Г. Г.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст позовних вимог
 
В червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що  ОСОБА_1  є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 - власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка розташована безпосередньо над квартирою позивача. У квартирі відповідача 26 квітня 2014 року проводився ремонт у ванній кімнаті, під час якого через отвір у підлозі ванної кімнати відповідача на стелю ванної кімнати позивача потрапила іскра, яка спричинила загорання полімерного матеріалу натяжної стелі. Зі стелі вогонь перекинувся вниз на пластмасову ванну, сантехнічне обладнання та інші речі позивача. В результаті пожежі у ванній кімнаті позивача натяжна стеля та ванна-джакузі згоріли повністю, двері ванної кімнати зазнали пошкоджень, сантехнічне обладнання вийшло з ладу, а стіни ванної кімнати, стеля і стіни житлових кімнат стали закопченими від диму. Нанесені пожежею матеріальні збитки були оцінені в розмірі 53 384,60 грн станом на 12 травня 2014 року. Однак, у зв`язку з тривалим розглядом справи вартість ремонтно-будівельних робіт знецінилася на величину індексу інфляції, який за період з травня по грудень 2014 року склав 17,3 %. Крім матеріальних збитків діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5 000,00 грн. Моральна шкода, завдана позивачу, полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням та пошкодженням її майна, пожежа, спричинена відповідачем, потягла тяжкі вимушені зміни у життєвих і виробничих стосунках позивача.
 
Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 62 620,10 грн, 5 000,00 грн моральної шкоди і 2 020,00 грн витрат за висновки експертного дослідження та судові витрати.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 28 березня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено. 
 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 62 620,10 грн, 5 000,00 грн моральної шкоди і 2 020,00 грн витрат на проведення експертного дослідження та 792,00 грн сплаченого судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України 77,80 грн судового збору.
 
Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що шкода була заподіяна саме в результаті пожежі та саме з вини відповідача - власника квартири АДРЕСА_2 . Доказів, що шкода завдана не з вини відповідача, в матеріалах справи немає.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,  ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції і зупинити виконання рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 308/7607/14-ц, витребувано її з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області та зупинено виконання рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.
 
05 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах, доказах, які викликають сумнів і ґрунтуються на припущеннях, що не передбачено процесуальним законодавством, а також судами дано неправильну юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, неправильно визначено суб`єкта відповідальності майнової та моральної шкоди.
 
У касаційній скарзі зазначається, що суди не врахували та не перевірили доводів відповідача про неналежність та недопустимість поданих позивачем доказів в обґрунтування позовних вимог, не перевірено обставини ким та на підставі якого документу призначалося пожежно-технічне дослідження та чи попереджалася особа, яка проводила таке дослідження про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтями КК України. Свідчення осіб, які бралися спеціалістом до уваги при проведенні пожежно-технічного дослідження, з огляду на їх відібрання зацікавленою особою - представником позивача, є суперечливі і не відповідають дійсності. Судами не з`ясовано реальну суму витрат, понесених позивачем на ремонтні роботи. 
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не надіслали відзиву на касаційну скаргу.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суд установив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 10-12). Власником квартири № 26 в цьому ж будинку є відповідач ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 106-110).
 
26 квітня 2014 року, приблизно о 20-й год, у квартирі позивача, а саме у ванній кімнаті, виникла пожежа (т. 1 а.с. 94, 233). З акту обстеження комісії у складі головного інженера ТОВ «Підзамок», майстра та сантехніка від 29 квітня 2014 року вбачається, що в результаті обстеження квартири по АДРЕСА_1 було встановлено, що внаслідок пожежі у ванній кімнаті даної квартири, яка відбулася 26 квітня 2014 року, виявлені наступні пошкодження: натяжна стеля - згоріла повністю; ванна-джакузі акрилова - згоріла повністю; двері ванної - зазнали значних пошкоджень; сантехнічне обладнання - вийшло з ладу; стіни разом з покриттям кафельною плиткою - закопчено повністю; стелі і стіни житлових кімнат та коридору і кухні - значно закопчені (т. 1 а.с. 93).
 
Квартира № 26 , яка належить відповідачу , знаходиться на четвертому поверсі, тобто над квартирою № 23 , яка належить позивачу.
 
26 квітня 2014 року у ванній кімнаті квартири № 26 на прохання ОСОБА_2 проводилися ремонтні роботи ОСОБА_3 , що не заперечується сторонами та підтверджено ними.
 
Висновком спеціаліста № 24-2 від 16 травня 2014 року та ілюстративною таблицею до нього стверджується, що в квартирі по АДРЕСА_1 був присутній один осередок виникнення горіння, а саме у верхньому правому куті ванної кімнати у місці розташування перекриття між третім та четвертим поверхом в якому знаходився отвір, через який проходило основне водопостачання будинку. Вогонь від осередку пожежі поширювався на всі напрямки по ванній кімнаті, а саме від натяжної стелі, яка прогорівши впала в акрилову ванну. Причинною виникнення пожежі квартири по АДРЕСА_1 є виникнення горіння від теплових проявів іскор різного походження, а саме від газозварювального чи різального апарату типу «флекс». Згідно акту про пожежу відомо, що пожежу виявлено о 20:02 год, пожежу ліквідовано о 20:18 год, отже пожежа тривала 16 хвилин (т. 1 а.с. 157-168).
 
Згідно висновку спеціаліста встановлено, що причиною пожежі є виникнення горіння від теплових проявів іскор різного походження, які проникали з ванної кімнати квартири № 26 , яка розташована поверхом вище безпосередньо над ванною кімнатою квартири № 23 .
 
Дані обставини також встановлені поясненнями свідків: допитаної в якості свідків позивача ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та експерта ОСОБА_8, яким було складено висновок № 24-2 від 16 травня 2014 року.
 
Свідок ОСОБА_5 , яка проживає у квартирі № 20 цього ж будинку в суді першої інстанції пояснила, що 26 квітня 2014 року вона чула гуркіт ремонтних робіт у квартирі відповідача, які проводилися з 09:00 год та закінчилися приблизно о 19:00 год. Приблизно о 19:30 год нею було виявлено затоплення у ванній кімнаті її квартири гарячою водою, також був наявний дим. Вона зателефонувала позивачу, квартира якої знаходиться поверхом вище та відразу піднялася на четвертий поверх, де проводився ремонт. Двері квартири відповідача їй відчинив майстер, де вона побачила різні металорізальні інструменти та шматки труб.
 
Свідок ОСОБА_4 , яка проживає у квартирі № 22 цього ж будинку пояснила, що 26 квітня 2014 року, після 17-ї год, вона чула звуки ремонтних робіт від інструменту, яким ріжуть метал, що доносився з квартири № 26 . Після 20-ї год вона разом з позивачем зайшла у квартиру останньої, де стояв густий дим та був їдкий запах. Коли вона заходила у ванну кімнату квартири, то побачила, що ванна горіла, натяжна стеля вигоріла та на стелі був наявний конусоподібної форми отвір.
 
Експерт ОСОБА_8 пояснив, що 26 квітня 2014 року ним проводилося фотографування у ванній кімнаті квартири по АДРЕСА_1 , що належить позивачу, безпосередньо після того як було виявлено та усунуто пожежу. У ванній кімнаті позивача, на стелі чітко було видно отвір скрізь неї, що зафіксовано на зроблених ним фотозображеннях. Осередок пожежі знаходився у ванній кімнаті у правому верхньому куті у місці розташування центрального трубопроводу водопостачання будинку.
 
Ухвалами апеляційного суду від 18 червня 2015 року та від 14 вересня 2015 року було задоволено клопотання відповідача та його представника про призначення по справі судової пожежно-технічної експертизи (т. 2 а.с. 68, 69, 90, 91). 16 серпня 2016 року на адресу апеляційного суду надійшло повідомлення від експерта про неможливість проведення експертного дослідження (т. 2 а.с. 135, 136). Провадження у справі було відновлено (т. 2 а.с. 155). 
 
Відповідно до висновку № 90 експертного дослідження по заяві позивача ОСОБА_1 від 12 травня 2014 року встановлено, що орієнтовна вартість нанесених матеріальних збитків, які виникли в результаті пожежі в приміщеннях квартири по АДРЕСА_1 становить 53 384,60 грн (т. 1 а.с. 170-182).
 
Висновком експертного дослідження № 93 від 13 січня 2015 року встановлено, що орієнтовна вартість нанесених матеріальних збитків, які виникли в результаті пожежі в приміщеннях квартири по АДРЕСА_1 станом на 12 січня 2015 року з урахуванням індексу інфляції за період з 12 травня 2014 року по 12 січня 2015 року (53 384,60 х 1,173) становить 62 620,10 грн (т. 1 а.с. 141-143).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до статті 57 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
 
Згідно із статтею 60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
 
Згідно статті 212 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи)суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
У відповідності до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
 
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
 
Нормами статей 156, 151, 177 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
 
Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир, а також наймачі, орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків згідно їх призначення, зобов`язані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх у належному стані, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинків, порушують умови проживання громадян.
 
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
 
За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Згідно висновку спеціаліста (№ 24-2 від 16 травня 2014 року) встановлено, що причиною пожежі є виникнення горіння від теплових проявів іскор різного походження, які проникали з ванної кімнати квартири № 26 , яка розташована поверхом вище безпосередньо над ванною кімнатою квартири № 23 . Дані обставини також підтверджуються поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 та експерта ОСОБА_8, (яким було складено вищезгаданий висновок).
  
Згідно з висновком експертного дослідження № 93 від 13 січня 2015 року встановлено, що орієнтовна вартість нанесених матеріальних збитків, які виникли в результаті пожежі в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 станом на 12 січня 2015 року з урахуванням індексу інфляції за період з 12 травня 2014 року по 12 січня 2015 року становить 62 620,10 грн (т. 1 а.с. 141-143).
 
Відповідач в підтвердження своїх доводів щодо висновку спеціаліста № 24-2 від 16 травня 2014 року та висновку експертного дослідження № 90 від 12 травня 2014 року жодних доказів також не надав, з відповідним клопотанням про призначення експертизи щодо визначення вартості заподіяних матеріальних збитків не звертався. Також суди першої та апеляційної інстанцій вважають помилковими посилання відповідача на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, так як належне позивачу майно було пошкоджено, що завдало їй душевних страждань.
 
Отже, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано прийшли до висновку про те, що шкода була заподіяна саме в результаті пожежі та саме з вини відповідача - власника квартири АДРЕСА_2 . Доказів, що шкода завдана не з вини відповідача, в матеріалах справи відсутні.
 
За цих обставин суди правильно задовольнили позов про стягнення завданої внаслідок пожежі матеріальної шкоди у розмірі 62 620,10 грн.
 
Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
 
За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
 
Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
 
В даному випадку, як було вже встановлено вище, моральна шкода була спричинена внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , з вини останнього, та полягає в душевних стражданнях яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням її майна. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суди правильно визначили розмір шкоди в сумі 5 000,00 грн.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права у справі. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | А. І. Грушицький
| В. В. Сердюк
| І. М. Фаловська