Справа № 342/1433/19 
Провадження № 22-ц/4808/164/20 
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
               головуючої                        Пнівчук О.В.
               суддів:                        Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.,
секретаря          Маслей А.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городенківського районного суду від 06 грудня 2019 року, вскладі судді Ничик Г.І., у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Елли Вікторівни про визнання недійсним правочину, скасування незаконної державної реєстрації, встановлення права власності на спадкове нерухоме майно та стягнення моральної шкоди, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-
в с т а н о в и в:

       02 грудня 2019 року  ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е.В., треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Шевченко Е.В., скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру, визнання за нею права власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у рівних частках солідарно 300 тис. грн моральної шкоди.
05 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею – 36,5 кв.м., яка знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_2 , до винесення судового рішення Городенківським районним судом у вищезазначеній справі.
Вимоги заяви мотивувала тим, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, унеможливить відчуження нерухомого спадкового майна квартири АДРЕСА_1 до розгляду справи, а невжиття таких заходів не дасть змоги виконати рішення суду для поновлення порушених та оспорюваних прав спадкоємця за законом ОСОБА_1 .
Ухвалою Городенківського районного суду від 06 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
На вказану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апелянт вважає, що нею наведено обставини та подано необхідні докази для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , таке вжиття заходів забезпечення позову, на думку апелянта, унеможливить відчуження незаконними набувачами її спадкового нерухомого майна, а тому у суду не було підстав для відмови у задоволенні її заяви про забезпечення позову.
Апелянт просить ухвалу суду скасувати та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду. 
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористалися.
Апелянт ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів. 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.
Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано відомостей про те, що нерухоме майно, арешт на яке просить накласти ОСОБА_1 належить відповідачам ОСОБА_2 та приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е.В., чи підлягає передачі їм, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2019 року  ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е.В., треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Шевченко Е.В., скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру, визнання за нею права власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у рівних частках солідарно 300 тис. грн моральної шкоди.
05 грудня 2019 року позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру посилаючись на те, що невжиття таких заходів не дасть змоги виконати рішення суду для поновлення її порушених і оспорюваних прав як спадкоємця за законом.
Згідно вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать  або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.
Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.
Учасники процесу, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
До заяви про забезпечення позову ОСОБА_6 не надано відомостей про те, що нерухоме майно, арешт на яке просить накласти ОСОБА_1 належить відповідачам ОСОБА_2 та приватному нотаріусу Івано-Франківського нотаріального округу Шевченко Е.В., чи підлягає передачі їм, як це передбачено п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.
При цьому ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову належність та вартість нерухомого майна не зазначено, що виключає можливість посилатися на співмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам.
Посилання апелянта на рішення апеляційного суду від 21 січня 2014 року та 11 червня 2014 року не спростовують висновків суду про те, що нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 не належить та не підлягає передачі відповідачам ОСОБА_2 та приватному нотаріусу Шевченко Е.В.
Згідно договору дарування квартири від 23 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Городенківського нотаріального округу Стефурак Н.Я. - ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 подарувала ОСОБА_4 (а.с.35).
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для забезпечення позову виходячи із того, що на момент подачі позову та задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, її власником не були відповідачі за позовом ОСОБА_1 .
Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,  суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Городенківського районного суду від 06 грудня 2019 року – без зміни.
Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 28 січня 2020 року.

Головуюча                                                         О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
                                                                Л.В. Ясеновенко