Постанова
Іменем України
13 листопада 2019 року 
м. Київ
справа № 199/7215/15-ц 
провадження № 61-20271св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпропетровська міська рада,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2015 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.
Позов обгрунтований тим, що позивач був призначений на посаду директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» на підставі наказу Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради від 17 жовтня 1997 року № 150 к/з. 
Наказом Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради від 18 березня 2008 року № 36-з/к, який затверджено ОСОБА_2 , позивач звільнений із займаної посади.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2008 року, яке набрало чинності, скасовано наказ від 18 березня 2008 року№36-з/к про звільнення позивача, поновлено його на посаді директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби».
Заступник Дніпропетровського міського голови ОСОБА_2 є публічною особою; від свого імені врна неодноразово публічно, використовуючи засоби масової інформації, поширювала неправдиві відомості негативного характеру щодо позивача, які не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність, ділову репутацію, завдають шкоди його інтересам. Зокрема, під час прямого ефіру 21 березня 2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний» (мовою оригіналу):
« ОСОБА_1 занимался недобросовестной хозяйственной деятельностью, неоднократно призывали директора парка к порядку, естественно это не приводит ни к какому результату»;
«мы вернули парк назад в коммунальную собственность, от людей которые его единолично захватили, можно так сказать «прихватизировали»;
«в советское время территория парка составляла 40 гектаров, в 2006 году при директоре Дедове мы получаем «Акт на користування землею» на 26 гектаров»;
«существуют сотни тысяч гривен незаконного оборота наличности в парке»;
«директора парка будут защищать те, кто имеет дополнительные доходы вместе с директором парка, вот заодно мы всех их и увидим»;
« ОСОБА_1 , год где-то очерняет начальника управления культуры ОСОБА_5 . Во всех средствах массовой информации из нее сделали что-то на подобие страшного монстра»;
«он же мне уже и свои анализы направляет, отправляет мне свои анализы предстательной железы. Человек делает все, что хочет, это и есть рейдерство. Человек захватил коммунальное предприятие, и никто не может с ним справиться в конце концов»;
«ветеранский совет обратился с жалобой на ОСОБА_1 , что он собирает деньги с ветеран ВОВ , с этого в общем - то и начался конфликт, тогда мы жестко поставили вопрос и начали разбирательство с человеком»;
«вот такие вот чиновники производят такие вот недобросовестные действия, давным-давно известно, что происходит в парке, просто настолько тяжело общаться с людьми, которые неадекватно себя ведут»;
«человек через канцелярию привозит свои анализы»;
«он манипулирует общественным мнением в угоду своим шкурньм интересам».
Продовжуючи свої безпідставні звинувачення стосовно позивача, 08 квітня 2008 року під час пресконференції, що була проведена в Дніпропетровській міській раді із запрошенням представників 11, 9, 34 та інших телевізійних каналів та представників ЗМІ, ОСОБА_2 повідомила про наявність аудиторського звіту, який  згідно з висновком союзу аудиторів України не відповідає аудиторським стандартам і не може вважатися офіційним висновком. Крім іншого, під час зазначеної конференції ОСОБА_2 повідомила таке(мовою оригіналу):
«сотрудники парка ежедневно получают в кассе предприятия по 10 тысяч наличными на закупку строительных материалов, причем ни разу не приносят подтверждающих документов, что они что - либо купили. В общем это какая-то строительная картель имени ОСОБА_1 , которая целыми днями с утра до вечера ищет по городу строительные материалы, которые не может купить целый год».
25 червня 2008 року під час теледебатів на телеканалі «Дніпропетровський державний» ОСОБА_2 повідомила таке (мовою оригіналу):
«13 гектаров земли за время работы, и в том числе бывшего директора ОСОБА_1 , куда-то делись»;
« ОСОБА_1 установил в парке незарегистрированные кассовые аппараты»;
« ОСОБА_1 очень аккуратно и очень целенаправленно складывал чеки в папочку, все время подшивал, ну, наверное, кому - то отчитывался, только забыл он сдать эти кассы в бюджет, забыл сдать эти денежки в бюджет, забыл внести их в баланс своего предприятия, а еще больше забыл уплатить с них налоги. Дорогие жители Днепропетровска, эта сумма составляет 859 000 грн за 2007 год, что уж там было в 2006, 2005 годах, это ОСОБА_1 будет рассказывать дополнительно»,
«уважаемые жители Днепропетровска, он занимался покупкой строительных материалов изо дня в день, из года в год, весь штат во главе с ОСОБА_9 выстраивался в кассу предприятия и, судя по документам, получал по 10 000 гривен наличных денег в руки для того, чтобы купить строительных материалов. Я вам скажу так, это конечно комедия, я не знаю, что искал ОСОБА_1 : может быть, марсианский камень или лунный какой-нибудь, но на протяжении нескольких лет не покупалось ничего. Я вам скажу так, что по отчетам аудиторской компании до 200 000 ежедневно получалось в кассе, причем охранники, механики, потом они, наверное, эти деньги сдавали, но утром приходили и получали снова»;
«ищет с настойчивостью идиота и не может найти строительные материалы»;
«уважаемые друзья, все это называется одним большим словом - махинация, за это придется отвечать, но мне обидно, что никто об этом не говорит. Сегодня все кричат, что ОСОБА_1 незаконно уволили, сегодня все, кто об этом кричит, либо его подельники, либо получают с этого дивиденды. Я не собираюсь об этом молчать, потому что иначе я буду с ним в одной спайке»;
« ОСОБА_1 известный сказочник, фантазер».
Позивач вважає, що ОСОБА_2 зробила заяви про факти, які є неправдивими, з метою приниження його ділової репутації в очах громадян, телеглядачів та колег, що підтверджується її звинуваченнями у вчиненні ним економічних злочинів.
Вищенаведені вислови відповідача процитовані відомими засобами масової інформації,  а саме: «Лица», «Горожанин», іншими інтернет-виданнями. Крім того, всі висловлювання були відтворені у новинах 11, 34 телеканалів Дніпропетровська та іншими з посиланням на телеконференції.
Усього протягом 2008-2009 років відбулося понад 15 публічних виступів ОСОБА_2 , на яких вона поширювала відомості, які не відповідають дійсності, є безпідставними, голослівними і мають негативний характер, принижують ділову репутацію ОСОБА_1 , його честь та гідність.
Позивач також зазначив, що, незважаючи на скасування наказу про його звільнення з посади директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» від 18 березня 2008 року, ОСОБА_2 неодноразово згадувала у своїх виступах, що цей наказ існує та відповідає законодавству, що  також публічно принижує його ділову репутацію.
Позивач вказує, що ОСОБА_2 була впливовою, авторитетною особою, займала високу посаду у Дніпропетровській міській раді, була депутатом, членом постійної комісії міської ради з питань освіти, культури, молоді та спорту. Отже, поширювана нею негативна та недостовірна інформація набула широкого розголосу, була вагомою для багатьох громадян, принижує його честь та ділову репутацію, у зв`язку із чим він тривалий час не міг знайти роботу і перебував у скрутному матеріальному становищі, погіршилися відносини з колегами.
На неодноразові вимоги позивача щодо спростування поширеної недостовірної інформації відповідач продовжувала принижувати його честь та ділову репутацію, тому просив суд визнати такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію, вищезазначені висловлювання ОСОБА_2 , поширені  під час прямого ефіру 21 березня 2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», 08 квітня 2008 року під час пресконференції у Дніпропетровській міській раді та 25 червня 2008 року під час теледебатів на телеканалі «Дніпропетровський державний», а також у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, спричиненим гіпертонічним кризом, просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку оцінює в 150 000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2016 року позов задоволено частково. 
Визнатно такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 висловлювання ОСОБА_2 , поширені під час прямого ефіру 21 березня 2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», а саме ( мовою оригіналу):
« ОСОБА_1 занимался недобросовестной хозяйственной деятельностью, неоднократно призывали директора парка к порядку, естественно это не приводит ни к какому результату»;
«мы вернули парк назад в коммунальную собственность, от людей которые его единолично захватили, можно так сказать «прихватизировали»;
«в советское время территория парка составляла 40 гектаров, в 2006 году при директоре Дедове мы получаем «Акт на користування землею» на                               26 гектаров»;
«существуют сотни тысяч гривен незаконного оборота наличности в парке»;
«директора парка будут защищать те, кто имеет дополнительные доходы вместе с директором парка, вот заодно мы всех их и увидим»;
« ОСОБА_1 , год где-то очерняет начальника управления культуры ОСОБА_5 . Во всех средствах массовой информации из нее сделали что-то на подобие страшного монстра»;
«он же мне уже и свои анализы направляет, отправляет мне свои анализы предстательной железы. Человек делает все, что хочет, это и есть рейдерство. Человек захватил коммунальное предприятие, и никто не может с ним справиться в конце концов»;
«ветеранский совет обратился с жалобой на ОСОБА_1 , что он собирает деньги с ветеран ВОВ , с этого в общем - то и начался конфликт, тогда мы жестко поставили вопрос и начали разбирательство с человеком»;
«вот такие вот чиновники производят такие вот недобросовестные действия, давным-давно известно, что происходит в парке, просто настолько тяжело общаться с людьми, которые неадекватно себя ведут»;
«человек через канцелярию привозит свои анализы»;
«он манипулирует общественным мнением в угоду своим шкурньм интересам».
Визнано такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію                    ОСОБА_1 , висловлювання ОСОБА_2 , які мали місце 08 квітня 2008 року під час пресконференції, що була проведена в Дніпропетровській міській раді, а саме (мовою оригіналу):
«сотрудники парка ежедневно получают в кассе предприятия по 10 тысяч наличными на закупку строительных материалов, причем ни разу не приносят подтверждающих документов, что они что - либо купили. В общем это какая-то строительная картель имени ОСОБА_1 , которая целыми днями с утра до вечера ищет по городу строительные материалы, которые не может купить целый год».
Визнано такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_11 , висловлювання ОСОБА_2 , поширені 25 червня 2008 року під час теледебатів на телеканалі «Дніпропетровський державний», а саме ( мовою оригіналу_:
«13 гектаров земли за время работы, и в том числе бывшего директора ОСОБА_1 , куда-то делись»;
« ОСОБА_1 установил в парке незарегистрированные кассовые аппараты;
« ОСОБА_1 очень аккуратно и очень целенаправленно складывал чеки в папочку, все время подшивал, ну, наверное кому -то отчитывался, только забыл он сдать эти кассы в бюджет, забыл сдать эти денежки в бюджет, забыл внести их в баланс своего предприятия, а еще больше забыл уплатить с них налоги. Дорогие жители Днепропетровска, эта сумма составляет 859 000,00 грн за 2007 год, что уж там было в 2006, 2005 годах, это ОСОБА_1 будет рассказывать дополнительно»,
«уважаемые жители Днепропетровска, он занимался покупкой строительных материалов изо дня в день, из года в год, весь штат во главе с ОСОБА_9 выстраивался в кассу предприятия и, судя по документам, получал по 10 000,00 гривен наличных денег в руки для того, чтобы купить строительных материалов. Я вам скажу так, это конечно комедия, я не знаю что искал ОСОБА_1 : может быть марсианский камень или лунный какой-нибудь, но на протяжении нескольких лет не покупалось ничего. Я вам скажу так, что по отчетам аудиторской компании до 200 000 ежедневно получалось в кассе, причем охранники, механики, потом они, наверное, эти деньги сдавали, но утром приходили и получали снова»;
«ищет с настойчивостью идиота и не может найти строительные материалы»;
«уважаемые друзья, все это называется одним большим словом - махинация, за это придется отвечать, но мне обидно, что никто об этом не говорит. Сегодня все кричат, что ОСОБА_1 незаконно уволили, сегодня все, кто об этом кричит, либо его подельники, либо получают с этого дивиденды. Я не собираюсь об этом молчать, потому что иначе я буду с ним в одной спайке»;
« ОСОБА_1 известный сказочник, фантазер».
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до статей 3, 28, 68 Конституції України, статей 201, 269, 270, 297, 299, 275 ЦК України поширена ОСОБА_2 інформація щодо діяльності директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» ОСОБА_1 з посиланнями на фактичні дані, зокрема на висновок аудиторської перевірки та інформацію відповідної депутатської комісії, спеціально утвореної для здійснення перевірки, не є оціночними судженнями, принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Cуд оцінив завдану позивачу моральну шкоду в 50 000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області  від 13 квітня 2017 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в позові.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідно до частини четвертої статті 277 ЦК України суд першої інстанції залишив без уваги, що відповідач обіймала посаду заступника міського голови м. Дніпропетровська та виконувала відповідні посадові обов`язки. У зв`язку із цим залишилися нез`ясованими питання, яку інформацію в засобах масової інформації ОСОБА_2 поширила як посадова особа, а яку як фізична особа, а також характер цієї інформації. З урахуванням вказаного суд першої інстанції не вирішив відповідно до статті 33 ЦПК України 2004 року питання про залучення до участі у справі як співвідповідача Дніпропетровську міську раду, де працювала ОСОБА_2 .  
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2016 року.
Рух справи в суді касаційної інстанції
24 травня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.
У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з розпорядженням від 03 червня 2019 року № 486/0/226-19  «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 ( зі змінами та доповненнями), постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.
31 жовтня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин статтю 277 ЦК України, дійшов помилкового висновку про необхідність залучення у справі співвідповідача, оскільки норма цієї статті регулює питання, пов`язані із спростуванням поширеної інформації, проте таких вимог позивач у суді першої інстанції не заявляв.
Суд апеляційної інстанції не надав будь-якої правової оцінки листу Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 12 березня 2016 року № 13/3-2, який підтверджує той факт, що відповідач поширювала недостовірну інформацію особисто від себе як фізична особа.
Доводи інших учасників справи
ОСОБА_2 у запереченнях на касаційну скаргу, поданому представником ОСОБА_12 , просить відхилити касаційну скаргу з огляду на обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 призначений на посаду директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» на підставі наказу Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради від 17 жовтня 1997 року № 150 к/з.
Наказом Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради від 18 березня 2008 року № 36-з/к позивача звільнено із займаної посади.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2008 року скасовано наказ від 18 березня 2008 року № 36-з/к про звільнення позивача, поновлено його  на посаді директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», апеляційні та касаційні скарги відхилено, рішення набрало чинності.
Під час неодноразових виступів у прямому телеефірі, зокрема, 21 березня               2008 року, 25 червня 2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», а також 08 квітня 2008 року під час пресконференції у Дніпропетровській міській раді, ОСОБА_2 неодноразово негативно висловлювалась та поширювала стосовно позивача як директора відомості негативного характеру, які не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності і честі та на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі і своєї ділової репутації.
Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевогосамоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права (стаття 273 ЦК України).
Відповідно до статті 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування моральної шкоди.
Вирішуючи вказаний спір, суду необхідно встановити особу, яка поширила неправдиву інформацію.
Згідно з частиною четвертою статті 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.
Вирішуючи спір, у разі поширення  інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача суд має з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.
При цьому сам факт, що особа є посадовою чи службовою не свідчить, що така особа автоматично й завжди висловлюється лише від імені юридичної особи.
Відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_2 обіймала посаду заступника міського голови м. Дніпропетровська та виконувала відповідні посадові обов`язки, і відмовив у позові з тих підстав, що до участі у справі не було залучено як співвідповідача Дніпропетровську міську раду. Крім того, суд не з`ясував, яку інформацію відповідач поширила як службова особа, а яку як приватна, характер поширюваної інформації.  
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини доступ до правосуддя-це здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права установленим законом судом.
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Відмовивши у позові з вказаних вище підстав, суд апеляційної інстанції не виконав завдання цивільного судочинства, належним чином не перевірив доводів та заперечень сторін, доводів апеляційної скарги, а отже, по суті спір не вирішив.
Вказавши, що суд першої інстанції не з`ясував відповідні питання, суд апеляційної інстанції відповідно до статті 307 ЦПК України 2004 року мав з`ясувати, чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення,  належними й  допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають  висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи  правильно  застосовано норми матеріального й процесуального права, відповідач поширила інформацію про позивача як посадова чи як фізична особа.
Незалучення до участі у справі як співвідповідача міської ради не перешкоджає суду вирішити спір, якщо суд встановить, що інформацію відповідач поширила як фізична особа.
Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанцїї, обгрунтовано зазначивши, що відповідачем у разі поширення інформації, яку подає посадова чи службова  особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, є юридична особа, в якій вона працює, не взяв до уваги, що юридична особа може бути залучена до участі у справі  в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК України 2004 року, тобто її залучення не є обов`язком суду.
Суд апеляційної інстанції не зазначив, на підставі яких доказів він дійшов висновку, що ОСОБА_2 під час виступів у прямому телеефірі виступала від імені Дніпропетровської міської ради під час виконання нею посадових (службових) обов`язків, а не від власного імені. 
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, тому рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам законності та обгрунтованості.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Допущені судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, а тому судове рішення суду апеляційної інстанції  підлягає скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд бере до уваги тривалий розгляд справи у суді, проте з урахуванням завдань судочинства (стаття 2 ЦПК України) та викладених вище мотивів вважає необхідним скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               О. В. Ступак
Судді:                                                                                                           І. Ю. Гулейков
                                                                                                                      А. С. Олійник
                                                                                                                       С. О. Погрібний
                                                                                                                      В. В. Яремко