ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2465/20 Справа № 201/1054/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 34 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року по справі за позовом прокуратури Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення збитків, завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року Прокуратура Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. 
Позивач в своєму позові посилаються на те, що 02 жовтня 2017 року близько 14.25 годин відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Форца», під час руху в районі електроопори № 48 по пр. Д. Яворницького в м. Дніпро порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобіля і здійснив ДТП, скоїв наїзд на рухавшийся в тому місці транспортний засіб «Ауді», що належить позивачу, в результаті якого останньому (автомобілю позивача) були завдані ушкодження, позивач постраждав, йому завдані значні матеріальні збитки, за що стосовно відповідача порушено справу про адміністративне правопорушення, судом справа розглянута і винесено постанову. Винним у цій ДТП вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, є саме ця особа - відповідач. Вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано матеріальну шкоду, він поніс витрати та було визначено розмір завданої шкоди, яку частково відшкодувала страхова компанія в межах закону і своїх повноважень по полісу, решту суму повинен відшкодовувати відповідач. Позивач звернувся з цим питанням до відповідача, але фактично отримав відмову. Матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з урахуванням зносу автомобіля і втрати товарної вартості. Вважає, що вказану шкоду повинен відшкодовувати відповідач в решті шкоди в повному обсязі і просив стягнути вказані збитки і судові витрати, задовольнивши позов у повному обсязі. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області завдані внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди збитки в сумі 109 754 грн. 59 коп., а також витрати позивача на судовий збір в сумі 1 762 грн., а всього 111 516 грн. 59 коп..
Рішення суду мотивовано тим, що позов є обґрунтованим, у зв`язку із виконанням ПАТ НАСК «Оранта» своїх зобов`язань по виплаті страхового відшкодування, позивач і звернувся до суду з даним позовом про стягнення відповідного відшкодування з особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , через свого представника просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що 02 жовтня 2017 року о 14.25 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Форца», державний номер автомобіля НОМЕР_1 НС, що належить йому, рухався по пр. Д. Яворницького в м. Дніпро, під час руху в районі електроопори № 48 перед здійсненням маневру не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров`ю громадян, грубо порушуючи вимоги п. 15.7.1 Правил дорожнього руху України, здійснив поворот ліворуч та виїхав на дорогу з одностороннім рухом, заходів для своєчасного зниження швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв та допустив зіткнення із службовим автомобілем позивача транспортним засобом «Ауді А6», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 ..
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження. При цьому порушення зазначених в протоколі Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому зв`язку із наслідками у вигляді завданих ушкоджень позивача та пошкодження названого автомобіля.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2017 року винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАПП і його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держав в сумі 340 грн., постанова не оскаржена і набрала законної сили.
Винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_1 .. При цьому порушення цим водієм правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження автомобілів сторін, завданню шкоди. Вказана постанова суду приймалася з урахуванням висновку експерта про відсутність вини позивача у вказаній ДТП і наявності порушення правил дорожнього руху з боку третьої особи.
Таким чином, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2017 року встановлено факт вчинення відповідачем на вказаному автомобілі адміністративного правопорушення відносно позивача; участь в цій ДТП приймало дві особа: водій автомобіля позивача і відповідач, позивача фактично визнано не винним, отже винною особою є ОСОБА_1 , вказаною постановою суду встановлено факт завдання діями вказаної винної особи шкоди позивачу, а також наявність причинно-слідчого зв`язку між винними діями третьої особи та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність ОСОБА_1 на своєму автомобілі в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена.
Внаслідок вказаних винних дій відповідача позивачу завдані матеріальні збитки в сумі 151 570 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 1286 від 26 жовтня 2017 року та договором № 438 від 07 листопада 2017 року між прокуратурою Дніпропетровської області та ПП ОСОБА_4 з надання послуг по кузовному ремонту, куди і звернувся позивач для отримання звіту і кошторису про оцінку матеріального збитку експерта автотоварознавця про вартість матеріального збитку, завданого клієнту внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу. 
Цивільно-правова відповідальність відповідача на час вказаної ДТП була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» згідно з полісом ОСЦПВ АК № 1684521. Вказана страхова компанія 28 листопада 2018 року сплатила за заявою ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області страхове відшкодування в розміру ліміту за шкоду завдану майну, передбачену полісом в розмірі 41 815 грн. 41 коп.. Отже залишилося не відшкодованим 109 754 грн. 59 коп., що і є сумою позову. 
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Керуючись зазначеними нормами закону, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити/компенсувати позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля різницю між розміром спричиненого матеріального збитку та сумою сплаченого страхового відшкодування. 
Доводи апелянта в скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні докази оцінки матеріальних збитків, що свідчить про не всебічність розгляду справи, - є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять всі необхідні докази для розгляду даної категорії справ.
Також, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не об`єктивно з`ясовані всі обставини справи які мають значення для справи, неправильно та неповно досліджені докази та не надана їм оцінка, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так, відповідно до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення.    
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року  – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко