Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року                                                        м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю  ОСОБА_1 .Ф., який притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 183-1 КУпАП 

встановив:
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 200 (двісті) годин. 
Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_2  за період з 06.02.2018 року (дата вступу в дію статті 183-1 КУпАП) по липень 2019 року (включно) не повністю сплачував аліменти, які підлягають стягненню, внаслідок чого виникла заборгованість, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі зазначає, що матеріали справи не містять доказів про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів.
Просить постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року щодо нього скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення  ОСОБА_2 , яки просить постанову суду скасувати,а провадження зарити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  
Згідно диспозиції ч.1 ст.183-1 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
З представлених матеріалів адміністративної справи вбачається, що Рівненським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист від 18.06.2012 р. № 2/1716/882/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , 2000 р.н., ОСОБА_5 2008 р.н., та ОСОБА_6 2002 р.н.
Вказаним обставинам, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, а також письмовим поясненням, суддя районного суду дав поверхову оцінку і дійшов до необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.        
Зокрема, положення статті 183-1 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.
При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за несплату аліментів слід враховувати, що Закон №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» в частині запровадження статті 183-1 КУпАП, набрав чинності лише 06.02.2018 року.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Враховуючи, що об`єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів протягом певного періоду часу, то періоди несплати, які утворюють склад правопорушення повинні враховуватись виключно з 06.02.2018 року. Притягнення до адміністративної відповідальності за несплату аліментів стане можливим тільки у випадку несплати аліментів після спливу не менше шести місяців, починаючи з 06.02.2018 року.
В судовому засіданні  ОСОБА_2  надавдовідку ДУ «Центр пробації» про відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів та заяву стягувача ОСОБА_3 про сплату аліментів у повному обсязі.

Викладені вище обставини суд першої інстанції не з`ясував, чим допустив неповноту та однобічність розгляду справи.
З огляду на викладене, сукупність доказів, досліджених апеляційним судом під час перегляду постанови суду першої інстанції, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях  ОСОБА_2 та відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

постановив:

Поновити  ОСОБА_2  строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  – задовольнити.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року щодо  ОСОБА_2 скасувати, а провадження закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                 Сачук В.І.