Справа № 308/9575/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       04 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого: Джуги С.Д.,
          суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.
               з участю секретаря: Волощук В.І.
імена (найменування) сторін:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року у складі судді Малюк В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей  Ужгородської міської ради про усунення перешкод у здійсненні прав щодо виховання онука ,-                        
в с т а н о в и в :
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні прав щодо виховання онука.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її внуком, сином її дочки – ОСОБА_4 , яка загинула в дорожньо-транспортній пригоді 29.04.2018 року. Зазначає, у позивачки з внуком дуже гарні стосунки, з моменту свого народження він і його батьки часто приїжджали до неї, вона часто їздила до них. Після смерті її дочки відповідач по справі ОСОБА_2 , починаючи з липня 2018 року, почав уникати спілкування з нею, з`явилися непорозуміння щодо її спілкування з онуком. Відповідач ОСОБА_2 заборонив їй спілкуватись з онуком навіть по телефону, повідомив школу, щоб їй не дозволяли зустрічатись з ним. У зв`язку із тим, що чисельні спроби вирішити питання про участь у вихованні онука у мирний спосіб виявилися марними, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом, та просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у її спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити такі способи її участі у його вихованні: систематичні побачення з онуком, без присутності батька, щотижня в суботу з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; спільний відпочинок з онуком влітку – 7 (сім) днів та спільний відпочинок під час осінніх, зимніх та весняних канікул по 3 (три) дні безперервно дитина проводити з позивачкою, ОСОБА_1 , без присутності батька ОСОБА_2 .
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року позов задоволено частково. 
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 зі своїм онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні свого онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- систематичні побачення з онуком, в присутності батька або за його згоди без його присутності, з обов`язковою згодою дитини, кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 18.00 год.
- спільний відпочинок  ОСОБА_1 зі своїм онуком, в присутності батька або за його згоди без його присутності, з обов`язковою згодою дитини, під час літніх, осінніх, зимових та весняних канікул. 
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із даним рішенням,  ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині зобов`язання ОСОБА_2  не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1  зі своїм онуком ОСОБА_3 , змінити в частині – спільного відпочинку  ОСОБА_1 зі своїм онуком, в присутності батька або за його згоди без його присутності, з обов`язковою згодою дитини, під час літніх канікул 7 днів, осінніх, зимових та весняних канікул по 3 дні та змінити мотивувальну частину рішення, в решті рішення суду залишити без змін. 
Доводи апеляційної скарги зводяться наступного: суд не повідомляв відповідача про розгляд справи; суд вийшов за межі позовних вимог задовольняючи позов в частині встановлення спільного відпочинку  ОСОБА_1 зі своїм онуком, в присутності батька або за його згоди без його присутності, з обов`язковою згодою дитини, під час літніх канікул днів, осінніх, зимових та весняних канікул; позивач вводить суд в оману щодо здійснення відповідачем перешкод у спілкуванні з онуком, оскільки майже щотижня вона перебуває у місті Ужгород та здійснює спілкування з онуком в спосіб, який її влаштовує; впродовж всього розгляду справи суд першої інстанції не вирішив питання щодо надання висновку третьою особою, хоча такий висновок щодо розв`язання спору є обов`язковим при розгляді даної категорії справ, проте такий висновок в матеріалах справи відсутній, при цьому поза увагою суду залишилося те, що представник відповідача наполягав на необхідності даного висновку.
Згідно з ч.1, ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Частиною 10 статті 7 СК України передбачено, що кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення від спілкування та виховання.
Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 вересня 2011 року відділом де2ржавної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду, Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. 
29.04.2018 року ОСОБА_5 загинула в дорожньо-транспортній пригоді, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02.05.2018 року.
Позивач ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З матеріалів справи вбачається, що з липня 2018 року між позивачем та відповідачем виникли суперечки щодо проживання відповідача та його сина в квартирі позивача, внаслідок чого відповідач із сином змушені були перейти проживати до батьків відповідача, після чого позивачка була позбавлена можливості спілкуватись з онуком та займатись його вихованням.
Позивачка ОСОБА_1 посилається, що нею вжито всіх необхідних заходів для вирішення питання про участь у вихованні онука, але всі її намагання мирним шляхом врегулювати даний спір не призвели до результату, оскільки відповідач перешкоджає та створює обставини, через які вона не може зустрічатися з онуком, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами існує спір щодо участі позивачки у спілкуванні та вихованні онука, а доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є вчителем фізики Хустської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №6. Згідно характеристики, ОСОБА_1 має 35 років стажу педагогічної роботи, сумлінно виконує свої професійні обов`язки, любить своїх вихованців, вміє їх організувати. Організовує та проводить на високому рівні відкриті уроки та методичні заходи, постійно підвищує свій фаховий рівень.
З акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 , від 18.10.2018 року, вбачається, що будинок останньої налічує п`ять житлових кімнат. Для проживання, виховання та розвитку дітей відведено окрему кімнату, обладнану сучасними меблями, комп`ютером підключеним до мережі інтернет.
Суд першої інстанції правильно встановив та зазначив, що спілкування баби з онуком жодним чином не створюватиме перешкод нормальному розвитку дитини, не буде мати негативного впливу на дитину чи зашкодить її інтересам, а навпаки матиме позитивний вплив на фізичний і духовний розвиток дитини. 
Однак, при визначенні способу участі баби у вихованні онуки, суд першої інстанції не врахував положення ч.4,ч.5 ст. 19 СК України про обов`язкову наявність у даній справі письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12.11.2019 року зобов`язано орган опіки та піклування Ужгородської міської ради надати такий висновок.
Згідно поданого висновку від 11.12.2019 року № 797/23-21, орган опіки та піклування вважав за доцільне встановити такі способи участі ОСОБА_1  у вихованні свого онука  ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1 : систематичні побачення з онуком, в присутності батька або за його згоди без його присутності, з обов`язковою згодою дитини, кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 18.00 год.; спільний відпочинок  ОСОБА_1 зі своїм онуком, в присутності батька або за його згоди без його присутності, з обов`язковою згодою дитини, під час літніх, осінніх, зимових та весняних канікул. 
Суд першої інстанції при визначенні способу участі баби у вихованні онуки, врахував вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, а також, що до смерті матері дитини позивачка систематично та тривалий час спілкувалась з онуком, та визначив спосіб участі позивачки у вихованні, який відповідає вищевказаному висновку органу опіки та піклування.
Разом з тим, як орган опіки та піклування, так і суд першої інстанції не у в повній мірі врахували в першу чергу інтереси дитини, права батька, а також волевиявлення самої позивачки щодо спільного відпочинку з онуком під час канікул, яка просила встановити  спосіб її участі у вихованні свого онука щодо спільного відпочинку: спільний відпочинок з онуком влітку – 7 днів, та спільний відпочинок під час осінніх, зимніх та весняних канікул по 3 (три) дні безперервно у відсутності батька дитини  ОСОБА_2 . 
За наведених обставин, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні відповідно до ч.1 п.1,п.4 ст. 376 ЦПК України.
Щодо доводів апелянта, що суд не повідомляв його про розгляд справи, то такі не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв відповідача про розгляд справи, йому було достеменно відомо про наявність справи в суді, розгляд справи неодноразово відкладався. Окрім того, у розгляді справи брав участь представник відповідача, а тому відповідач не був позбавлений можливості здійснювати свої процесуальні права у суді першої інстанції. 
Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 141, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні свого онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо спільного відпочинку змінити.
Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні свого онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо спільного відпочинку: спільний відпочинок з онуком влітку – 7 (сім) днів та спільний відпочинок з онуком під час осінніх, зимніх та весняних канікул по 3 (три) дні безперервно за згодою дитини, у відсутності батька дитини ОСОБА_2 .
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2020 року.
Головуючий: 
Судді: