ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1663/19  Номер провадження 22-ц/814/266/20	Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Панченка О.О.
Суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді Старокожко В.П. дата виготовлення повного тексту рішення 14 листопада 2019 року,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до місцевого суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позову посилались на те, що 27 квітня 2016 року між ПАК КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір надання банківських послуг, що підтверджується заявою відповідача № б/н від 27.04.2016 року, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за базовою ставкою, яка починаючи з 01.09.2014 становила 34,80 % річних (2,9 % за місяць), а з 01.04.2015 – 43,20% річних (3,6% за місяць). 
Підписуючи заяву про відкриття карткового рахунку відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.
При укладенні договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідач порушив зобов`язань за вказаним договором у результаті чого станом на 27.05.2019 року, утворилась заборгованість в сумі 16025,15 грн, яка складається з: 0,00 грн –тіло кредиту; 3129,33 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 10756,53грн – нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 900,00 нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 739,29 грн – штраф (процентна складова). 
Позивач вказує що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк».
Просив суд стягнути з відповідача – ОСОБА_1 на користь АТ КБ « Приватбанк» заборгованість у розмірі 16025,15 грн, за кредитним договором № б/н від 27.04.2016 року, та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №б/н від 27.04.2016 року відмовлено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, його оскаржив позивач - АТ КБ «ПриватБанк».
В апеляційній скарзі посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив судове рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновок місцевого суду про недоведеність позивачем ознайомлення відповідача саме з тими Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ «Приватбанк», які надано позивачем до позовної заяви є безпідставними. При цьому вказує, що між сторонами укладено договір приєднання, суть якого полягає у тому, що умови цього договору визначаються однією стороною, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином свою згоду на них. Отже, підписуючи анкету-заяву, та користуючись кредитними коштами відповідач фактично погодився з встановленими позивачем умовами та правилами надання послуг, а також визначеними Банком тарифами.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Процесуальним правом на подачу відзиву відповідач не скористався.
На підставі ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 6 ст. 19 та ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційним судом  справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 , ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою № б/н від 27 квітня 2016 року про відкриття карткового рахунку, та отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями зазначеної заяви та паспортних даних відповідача.
З вище зазначеної заяви також вбачається, що відповідач засвідчив своїм підписом згоду з умовами та правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта, а також тарифами, які разом із заявою про відкриття карткового рахунку є договором про надання банківських послуг, в тому числі встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 27 травня 2019 року становить 16025,15 грн яка складається з: 0,00 грн –тіло кредиту; 3129,33 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 10756,53грн – нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 900,00 нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 739,29 грн – штраф (процентна складова).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав доведеним факт несвоєчасної сплати щомісячних платежів відповідачем, яка призвела до невиконання зобов`язань останнім за кредитним договором.
Разом з цим, місцевий суд виходив з того, що позивачем в обґрунтування позовних вимог надано суду Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку», проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 
Встановивши зазначені обставини та керуючись правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові N342/180/17 від 03.07.2019 року,суд дійшов висновку, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Згідно ст.ст.1054,1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Апелянт у доводах апеляційної скарги зокрема наголошує, що саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеним кредитного договору. Оскільки відповідач користувався кредитними коштами, то такі його дії свідчать про те, що він погоджується з формою укладеного договору та умовами надання банківських послуг. При цьому умови договору приєднання, укладеного між сторонами, визначаються однією стороною, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином свою згоду на них.
Зазначені доводи колегія суддів не бере до уваги, оскільки у постанові від 03.07.2019 року по справі N342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які приєднані до матеріалів справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Отже, з наведеного слідує, що місцевий суд дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами та штрафними нарахуваннями.

Проте, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3129,33 грн. суд зазначив, що підстави нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту та його правова природа не передбачені самими Умовами та Правилами надання банківських послуг.
       
       Колегія суддів не погоджується з такими висновком суду першої інстанції. Так, зокрема, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач дійсно користувався кредитними коштами, та здійснював часткове погашення отриманих кредитних коштів. Разом з цим, погашення заборгованості за договором визначено обов`язковими щомісячними платежами в розмірі 7% заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) та відповідна базова ставка відсотків за користування кредитними коштами (нараховується на залишок заборгованості).
       Оскільки, зобов`язання за договором відповідачем належним чином не виконувались, що не заперечується сторонами, виникла заборгованість в тому числі і за простроченим тілом кредиту.
       Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 3129,33 грн.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Здійснюючи розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного. 
За подачу позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. (а.с. 1).
За подачу апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2881,50 грн. грн. кожним. (а.с. 62).
Оскільки позовні вимоги задоволено на 19,53% (3129,33/16025,15*100) отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 937 грн. 93 коп. (4802,50/100*19,53)

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382,383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року скасувати, позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 27.04.2016 року у розмірі 3129 грн. (три тисячі сто двадцять дев`ять грн.) 33 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 937 грн. 93 коп.
В іншій частині позову – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:                         О.О. Панченко

СУДДІ:                         Г.Л. Карпушин

В.П. Пікуль