ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

13 січня 2020 року                                                                        м. Чернівці
справа № 722/1128/18
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого         Половінкіна Н. Ю. 
суддів Владичана А.І., Одинака О.О. 
секретаря Ковальчук Н.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_3 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунська рада Сокирянської міської ради Чернівецької області

за апеляційною скаргою ОСОБА_3   на заочне рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 3 грудня 2018 року, головуючий у першій інстанції Ратушенко О.М.                                         
встановила:
        ОСОБА_1  у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3  з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських  прав. 
Зазначав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Заставна Заставнівського району Чернівецької області. 
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований

Справа №722/1128/18                  Головуючий у 1 інстанції Ратушенко О.М
Провадження №22-ц/822/31/20                                                                                  Доповідач Половінкіна Н.Ю.
відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 29 травня 2008 року актовим записом №560, розірвано.
Посилався на те, що ОСОБА_3 проживає поза межами України, не виконує батьківських обов`язків щодо виховання дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини.
ОСОБА_3 не надає утримання дитині, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. 
Опікунською радою Сокирянської міської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області надано висновок від 18 травня 2018 року №03.10-1154, затверджений рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №63, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно доньки ОСОБА_5 .
Просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки  ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Заставна Заставнівського району Чернівецької області. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Заставна Заставнівського району Чернівецької області в сумі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати пред`явлення позову до суду.
Заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 3 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено, постановлено позбавити ОСОБА_6 батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2000 грн., але не менше п`ятидесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття дитини, починаючи з 16 серпня 2018 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 3 грудня 2018 року залишено без задоволення.
ОСОБА_3  в апеляційній скарзі просить заочне рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 3 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у позові  ОСОБА_1  до ОСОБА_3  з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Постановити окрему ухвалу відносно опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області у зв`язку із наданням висновку від 18 травня 2018 року №03.10-1154, затверджений рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №63, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно доньки ОСОБА_5 .
Посилається на порушення норм процесуального права при ухваленні заочного рішення, оскільки ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, відповідно до ч.8 ст.130 ЦПК України судова повістка не була вручена в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому ст.502 цього Кодексу, так як ОСОБА_1 у позовній заяви зазначалося про перебування ОСОБА_3 за межами України, постійним місцем проживання ОСОБА_3 є будинок АДРЕСА_1 .
Позов  ОСОБА_1  до ОСОБА_3  з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів розглянутий з порушенням правил підсудності, повинен був розглядатися Заставнівським районним судом Чернівецької області за останнім відомим місцем проживання відповідача або за місцезнаходження майна.
Висновок опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №03.10-1154, затверджений рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №63, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно доньки ОСОБА_5 , прийнятий з порушенням п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, оскільки ОСОБА_6 не була повідомлена про розгляд питання про позбавлення батьківських прав, не з`ясовано спосіб життя ОСОБА_6 , наявність чи відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною.
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10 липня 2017 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання договору про визнання місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх утриманні встановлено, що ОСОБА_6 не ухилялася від надання утримання дитині під час перебування за кордоном з січня 2015 року по серпень 2016 року, а з серпня 2016 року по березень 2017 року остання не сплачувала кошти, оскільки ОСОБА_1 чинив перешкоди для виконання умов договору та ухилявся від будь-яких контактів з ОСОБА_6 .
Зазначає, що ніколи не втрачала інтересу до життя дитини, у всякий спосіб намагалася приймати участь у вихованні та утриманні дитини, наявний конфлікт між колишнім подружжям щодо виховання дитини.
Судом не встановлено винної поведінки ОСОБА_3 щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, чи можливо змінити її поведінку в кращу сторону, не враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, до ОСОБА_3 раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, наявність бажання піклуватися про дитину.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
         Задовольняючи позов  ОСОБА_1  до ОСОБА_3  з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.3 ст.51 Конституції України, п.1, 2 ст.3, ст.9, 18 Конвенції про права дитини, ст.7, 141, ч.1 ст.150, ч.2, 4 ст.155, п.2 ч.1, ч.1, 2 ст.164, ч.2,3 ст.166, ч.1 ст.180, ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.184 СК України та дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5 , стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 серпня 2018 року.
Водночас суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_6 , з серпня 2016 року, перебуваючи на території України, без поважних причин самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтуючи ними, позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини.
На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на висновок опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №03.10-1154, затверджений рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №63, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно доньки ОСОБА_5 , довідку Головного центру обробки спеціальної інформації Державної пограничної служби України від 6 листопада 2018 року №722/1128/18/4077/2018, пояснення ОСОБА_1 , допитаного як свідка, пояснення дитини ОСОБА_5 , покази свідків.
При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції враховано вік та потреби дитини, стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_3 , спроможності сплачувати аліменти щомісяця, виходив з підстав розумності та достатності утримання. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.
       Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Заставна Заставнівського району Чернівецької області. 
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 29 травня 2008 року актовим записом №560, розірвано.
Висновком опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №03.10-1154, затверджений рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №63, встановлено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно доньки ОСОБА_5 .
Частини 1 та 2 ст.3 Конвенції про права дитини наголошують, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до частини 1 та 2 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.
Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Права та обов`язки батьків визначені ст.ст.150, 151, 153-156 СК України та в сукупності декларують такі обов`язки батьків, як виховання дітей, турбота про їх фізичний розвиток, підготовка до самостійного життя, матеріальне утримання, захист прав та інтересів дитини тощо.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Всупереч наведеному, суд першої інстанції вирішуючи спір, не врахував характер винної поведінки ОСОБА_3 та її ставлення до дитини.
За змістом ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
З матеріалів справи убачається, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 зроблено органом опіки та піклування відповідно до заяви ОСОБА_1 на підставі попередніх даних про те, що ОСОБА_6 перебуває за межами України, за час проживання ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_2 з квітня місяця 2018 року мати не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі в утриманні, за попереднім місцем проживання ОСОБА_1 з дитиною мати також не брала участі у вихованні дитини, пояснень сусідів за останнім місцем проживання ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає, що висновок опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №03.10-1154 є недостатньо обґрунтованим, не містить посилань на наявність достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість матері, а також установлення факту саме ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків (а не невиконання таких обов`язків).
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з серпня 2016 року, перебуваючи на території України, без поважних причин самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтуючи ними.
З огляду на наведене у поведінці ОСОБА_3 є ознаки невиконання нею своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та формальні підстави для позбавлення батьківських прав.
Проте, у матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків, тобто такої винної поведінки особи, коли вона свідомо, систематично, не зважаючи на заходи попередження, продовжує не виконувати ці обов`язки, 
На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 посилалася на чинення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дитиною.
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10 липня 2017 року за позовом ОСОБА_6  до ОСОБА_1  про розірвання договору про визнання місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх утриманні встановлено істотне порушення  ОСОБА_1  умов, визначених пунктами 2.2.2, 2.1.3, 2.1.6, 2.2.3, 3.1, 3.7 договору, що значною мірою позбавило  ОСОБА_6  того, на що розраховувала остання при укладенні договору, призвело до порушення прав дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, ОСОБА_6 не ухилялася від надання утримання дитині з січня 2015 року по серпень 2016 року та щомісячно сплачувала ОСОБА_1 кошти на утримання дитини в розмірі, визначеному договором.
Тому, враховуючи характер винної поведінки ОСОБА_3 , наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною, особу ОСОБА_3 , бажання ОСОБА_3 виконувати обов`язки з виховання дитини, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд першої інстанції дійшов висновку про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав на порушення норм матеріального права.
Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин заочне рішення Сокирянського районного суду м.Чернівці від 3 грудня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.
За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Разом з тим апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить доводів в чому полягає незаконність або необгрунтованість судового рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Не можна погодитися з доводами ОСОБА_3 , на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо порушення правил підсудності.
Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
За змістом ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).
Як убачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області є позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
На підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відповідно до роз`ясення Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних України у п.37 постанови від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст.109 ЦПК України) і правилом альтернативної підсудності  (ст.110 ЦПК України) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч.14 ст.110 ЦПК України).
Отже, у даному випадку поширюються правила підсудності справ за вибором позивача, передбаченої ст.28 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пред`явлено позов за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача.
Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_3  в апеляційній скарзі на те, що підсудність спору підлягає визначенню за правилами ч.9 ст.28 ЦПК України, за якими позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
При цьому мається на увазі, коли відповідач, зокрема, знався з реєстраційного обліку за місцем проживання, є рішення суду про визнання його таким, що втратив право користування житлом за певною адресою.
Також не можна погодитися з посиланням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на розгляд судом справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.
За змістом п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставі для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Судом першої інстанції встановлено, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_3 є квартира АДРЕСА_3 .
Судові повістки про виклик  ОСОБА_3 поверталися до суду першої інстанції з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».
ОСОБА_3 не надала доказів того, що вона повідомляла, зокрема, позивача ОСОБА_1 про своє зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження відмінне від того, яке було відомо останньому.
  За змістом ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є  1) день вручення судової повістки під розписку;  2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;  3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;  4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
З огляду на наведене проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ОСОБА_3 за адресою місцезнаходження є врученням ОСОБА_3 судової повістки.
Клопотання ОСОБА_3 про винесення окремої ухвали відносно опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області підлягає залишенню без задоволення.
На підставі ч.1 ст. 262 ЦПК України  суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні спору з використанням представлених процесуальним законом засобів.
Висновок опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області від 18 травня 2018 року №03.10-1154 не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав, оскільки правові наслідки виникають виключно в результаті прийняття рішення судом.
На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Заочне рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 3 грудня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав скасувати.
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав відмовити
Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Заставна Заставнівського району Чернівецької області, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
       В решті залишити без змін.
       У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про винесення окремої ухвали відносно опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 27 січня 2020 року.

Головуючий Половінкіна Н. Ю

Судді Владичан А.І.

Одинак О.О.