ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6071/19	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
          за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщені суду у м. Дніпро, апеляційну скаргу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року (суддя Букіна Л.Є., м. Дніпро, повний текст рішення складено 18.10.2019 року), у справі № 160/6071/19 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту України, про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації, -

в с т а н о в и в:
          01.07.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна, в якому просив суд визнати протиправними дії  щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане майно у розмірі 40059,11 грн., зобов`язати здійснити виплату грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 40059,11 грн.
           ОСОБА_1 шляхом подання уточненої позовної заяви змінив відповідача по справі на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту України, в якій просив визнати протиправними дії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту України (в/ч НОМЕР_1 ), як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане майно у розмірі 40059,11 грн., зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту України (в/ч Т-0100) здійснити виплату грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 40059,11 грн.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подала Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту України, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що відповідно до Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» Держспецтрансслужба є спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в особливий період, Державна спеціальна служба транспорту має таку загальну структуру: орган управління Державною спеціальною службою транспорту в системі Міністерства оборони України; бригади, полки, окремі батальйони; підрозділи охорони; органи забезпечення; навчальний центр; заклади, підприємства та установи. Державної спеціальної служби транспорту України є таким же підрозділом Державної спеціальної служби транспорту  як і заклади, підприємства та установи, що входять до складу Державної спеціальної служби транспорту, є юридичними особами, як і структурний підрозділ навчальний заклад Кафедра військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби, де ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на речовому забезпеченні в даному закладі. Згідно ст. 8 Положення про кафедру військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, затвердженого наказом МОНУ та МОУ від 12.05.2014 р. № 577/309 Адміністрація Держспецтрансслужби здійснює фінансування видатків на утримання військовослужбовців та працівників призначених на штатні посади кафедри військової підготовки, включаючи види натурального постачання. Апелянт вказував, що в Адміністрації Держспецтрансслужби ОСОБА_1 як військовослужбовець на речовому забезпеченні не перебував. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою ( рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі-військова частина, а командирам ( начальникам) військової частини- наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Апелянт обґрунтовуючи свою позицію, вказував, що Адміністрація Держспецтрансслужби включена до мережі Міністерства оборони України, як розпорядник другого рівня, який має власну мережу підвідомчих установ, Кафедра військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби ДНУЗТ ім. В.Лазоряна є розпорядником третього рівня та отримує бюджетні асигнування безпосередньо від Адміністрації Держспецтрансслужби. Апелянт вказував, що Адміністрація Держспецтрансслужби, як розпорядник другого ступеня включило до кошторису бюджетних асигнувань відповідні бюджетні призначення на 2020 рік, але не уповноважено щодо виплати грошової компенсації взамін речового майна військовослужбовцям Кафедри, адже саме виплата грошової компенсації замість речового майна військовослужбовцям Кафедри це повноваження Кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби ДНУЗТ ім. В.Лазоряна, як розпорядника третього ступеня. Грошова компенсація вартості за не отримане речове майно згідно порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони проводиться за місцем військової служби.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
          Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, позивач звертався до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту України із рапортом щодо виплати грошової компенсації за речове майно згідно з довідкою, однак йому відмовлено з підстав відсутності відповідних бюджетних асигнувань, що зумовило звернення до суду позовом. Суд зазначав, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік. Суд першої інстанції вказував, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби, за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини та довідки про вартість речового майна.
          Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на Кафедрі військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна, у складі Державної спеціальної служби транспорту України.
          Наказом начальника Кафедри військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту від 31.10.2018 року №   239 позивача звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України.
          Згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі від 28.12.2018 року №   767, виданою Кафедрою військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна, ОСОБА_1 належить грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, в розмірі 40059,11 грн. 
          31.10.2018 року ОСОБА_1 звертався з рапортом до начальника Кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна про виплату йому грошової компенсації за отримане речове майно в сумі 40059,11 грн.
          Відповідно до довідки № 741 від 27.06.2019 року ОСОБА_1 проходив війську службу на Кафедрі військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна з 06.01.1996 року по 31.10.2018 року.
          Встановлено, що ОСОБА_1 звертався з заявою до Адміністрації Державної спеціальної служби та листом від 01.08.2019 року за № 518/5.1/152 Адміністрацією повідомлено, що виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на відповідний рік, у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних призначень на 2018 рік, виплата грошової компенсації за неотримане речове майно не була здійснена.
          Згідно ст. 1, ст. 1-2, частин 1, 3 ст. 9-1 Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.  Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядокгрошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
          Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого  Указом    Президента України 10.12.2008 року №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. 
          Згідно п. 19 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства  оборони України 29.04.2016 року № 232, виплата грошової компенсації здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» у межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міністерству оборони України на відповідний рік.
          Відповідно до пунктів 3, 4, 7  Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України   від 16.03.2016 року № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: зокрема, звільнення з військової служби. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
          Таким чином, передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини. Купрас В.М. проходив військову службу на Кафедрі військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна, довідка про компенсацію речового забезпечення видана Кафедрою військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна.
          Згідно частин 4, 6, 7 ст. 4 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» Державна спеціальна служба транспорту має таку  загальну структуру: орган управління Державною спеціальною службою транспорту в системі Міністерства оборони України; бригади, полки, окремі  батальйони; підрозділи охорони; органи забезпечення; навчальний центр; заклади, підприємства та установи. Гранична чисельність особового складу органу управління Державною спеціальною службою транспорту затверджується Президентом України за поданням  Міністерства оборони України, погодженим з Генеральним штабом Збройних Сил України. Орган управління Державною спеціальною службою транспорту, бригади, полки, окремі батальйони, підрозділи охорони, органи забезпечення, навчальний центр, заклади, підприємства та установи, що входять до складу Державної спеціальної служби транспорту, є юридичними особами, мають печатку із зображенням Державного Герба України  та  своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в банках, у тому числі в іноземній валюті.
          Згідно пунктів 7, 8 Положення про Державну спеціальну службу транспорту, затвердженого Указом Президента України від 06.08.2004 року № 873/2004, Держспецтрансслужба має таку загальну структуру: Адміністрація Держспецтрансслужби; бригади, полки, окремі батальйони; підрозділи охорони; навчальний центр; органи забезпечення; заклади, підприємства та установи. До особового складу Адміністрації Держспецтрансслужби входять військовослужбовці, державні службовці та працівники, а до структурних підрозділів  Держспецтрансслужби - військовослужбовці та працівники. Адміністрація Держспецтрансслужби є органом управління, який  здійснює  безпосереднє керівництво Держспецтрансслужбою в мирний час та в особливий період.
          Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про питання кафедри військової підготовки Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна» від 14.10.2009 № 1082 установити, що: комплектування кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту зазначеного університету особовим складом здійснюється за рахунок чисельності Державної спеціальної служби транспорту. 
          Отже, Адміністрація Держспецтрансслужби є структурним підрозділом Держспецтрансслужби на рівні як і навчальний підрозділ Кафедра військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна.
          Не передбачено виплату грошової компенсації військовослужбовцям за предмети речового майна одним структурним підрозділом Держспецтрансслужби за інший. Кожний орган є розпорядником бюджетних коштів та здійснює видатки у межах свого бюджетного призначення.
          Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції помилково визначено відповідача у справі. 
          Позивачу при зверненні до суду з позовом слід було врахувати ту обставину, що довідку про грошову компенсацію за речове забезпечення видано Кафедрою військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби.
          У рішенні в справі «Будченко проти України» від 24 квітня 2014 року (заява №38677/06, пункти 38-39) Європейський суд з прав людини зазначив про те, що відмова держави в задоволенні гарантованих чинним законодавством вимог майнового характеру з підстав відсутності механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання в право особи за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Держава не може відмовляти в здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає, та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання, що мало місце у випадку спірних правовідносин.
          Держава гарантує виконання взятих на себе зобов`язань, однак для отримання такої компенсації як компенсація військовослужбовцям за предмети речового майна, особа повинна вірно реалізувати своє право. 
          Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
          Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень за виключенням витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
          Керуючись ст.ст. 242, 315, ч.ч. 1, 4 ст. 317, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
          Апеляційну скаргу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту України – задовольнити.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 160/6071/19– скасувати.
          Ухвалити нове рішення.
          В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту України, про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації – відмовити.
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.
   
       Головуючий - суддя                                                                       О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова