ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/221/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/7902/19 Категорія: 311000000 	Мельник І. О.	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06 лютого 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Храпка В.Д., Бондаренка С.І., 	
за участю секретаря	Чуйко А.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2019 року (повний текст рішення складено 09 грудня 2019 року) у складі судді Мельник І.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» про визнання дій незаконними, про виплату заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні, –
в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунальної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради», Черкаської станції швидкої медичної допомоги - Філії Комунальної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради», про визнання дій незаконними, про виплату заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні.
На підставі Рішення Черкаської обласної ради № 32-8/VІІ Комунальна установа «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» реорганізована шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» та встановлено, що нове підприємство є правонаступником реорганізованої комунальної установи.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» зареєстроване 08 січня 2020 року.
Крім того в результаті реорганізації Черкаська станція швидкої медичної допомоги стала структурним підрозділом новоствореного Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради».
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06.02.2020 замінено відповідача у даній справі - Комунальну установу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» на правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради».
У своєму позові ОСОБА_1 послався на те, що з 20.04.2018 до 10.12.2018 він працював водієм автотранспортних засобів (бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги та виїзних консультативних бригад) Черкаської станції швидкої медичної допомоги (СШМД) - філії Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради. 
Позивач був звільнений з посади водія з 10.12.2018 згідно з наказом № 62-кл/т від 10.12.2018 за прогул (п. 4 ст. 40 КЗпП України). 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.03.2019 у справі №712/15249/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 .Є про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання поновити на його посаді та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу. 
Нічні зміни для водіїв швидкої починалися з 20-00 до 08-00 наступної доби. При цьому, на роботу він прибував з 19-30 год. з врахуванням підготовчо-заключного періоду - часу для виконання робіт перед виїздом на маршрут (у рейс). 
Відповідно до обставин його звільнення, які встановлені судовим рішенням у справі №712/15249/18 позивач повинен був перебувати на робочому місці з 20-00 год. 06.12.2018 і до 08-00 год. 07.12.2018. Проте, він, починаючи з 22-10 год. 06.12.2018 та по 08-00 07.12.2018, на робочому місці був відсутній. 
Враховуючи зазначене, ним під час нічної зміни, з 06.12.2018 на 07.12.2018, було відпрацьовано 2 год. 10. хв., які не бути відображені у табелі відпрацьованого робочого часу. 
17.05.2019 позивач дізнався, що заробітна плата за 06.12.2018 йому не нарахована та не виплачена, оскільки не проведено табелювання фактично відпрацьованих годин у вказану дату. 
У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважав, що оскільки ним фактично виконувалася робота 06.12.2018, близько 02:10 год., відповідач грубо порушив вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» щодо забезпечення роботодавцем достовірного обліку виконуваної працівником роботи, у даному випадку - ним у робочий день: 06.12.2018, з 20-00 год. до 22-10 год. Таким чином, не провівши облік виконаної ним роботи за 06.12.2018 роботодавець, відповідно, не нарахував йому заробітну плату за фактично відпрацьований робочий час у вказану дату, і до цього часу не провів з ним остаточний розрахунок у повному розмірі (виплата всіх належних йому сум), що загалом становить 38 грн. 59 коп. 
Крім того, за вимогами позивача, у зв`язку із вказаною затримкою та відповідно до ст. 117 КЗпП роботодавець зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки в розмірі 30 291 грн. 21 коп. 
Остаточно уточнивши свої позовні вимоги, ОСОБА_1 просив визнати незаконними дії відповідача та стягнути на свою користь невиплачену заробітну плату за 06.12.2018 в розмірі 38,59 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30291,21 грн. 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що заробітна плата нараховується тільки за виконану роботу. Суд встановив, що ОСОБА_1 фактично до роботи не приступив і ніякої роботи не виконував. 
Рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку з посиланням на його незаконність та необґрунтованість.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не встановив усі дійсні обставини справи. Зокрема, працівник всупереч висновкам суду 06.12.2018 з`явився на роботу о 19.30 год., де як завжди повинен був знаходитись закріплений за ним автомобіль № 27. Автомобіля на території роботодавця не виявилось. При цьому, жодним розпорядчим документом роботодавця не визначено, що на шляху до своєї роботи працівник повинен з`явитись за іншою адресою, щоб отримати закріплений за ним автомобіль швидкої допомоги. Вважає, що не порушував своїх трудових обов`язків, вчасно з`явившись до визначеного роботодавцем місця роботи. Водночас, роботодавець в порушення вимог ст. 29 КЗпП України 06.12.2018 не забезпечив позивача всім необхідним для роботи, а саме, автомобілем швидкої допомоги №27.
Таким чином, на думку апелянта, роботодавець не зафіксував належним чином фактичний час, протягом якого працівник перебував на роботі, незаконно зазначивши в табелі обліку часу прогул протягом усього дня. Вважає, що прогул мав бути зафіксований саме з 22-10 год. 06.12.2018 по 08-00 год. 07.12.2018, а відпрацьовані 2 год. 10 хв. повинні були належним чином відображені в табелі обліку робочого часу та оплачені працівнику.
Зазначає, що час протягом з 20-00 год. до 22-10 год. не може бути розцінений як прогул в тому вигляді, як це відображено в табелі використання робочого часу за грудень 2018 року.
Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.
У наданому відзиві представник Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» Ліннік М.С. не погодився з доводами апеляційної скарги, наголошує на повній відсутності законних підстав для її задоволення. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачаються такі фактичні обставини.
З 20.04.2018 ОСОБА_1 працював водієм Черкаської станції швидкої медичної допомоги – Філії обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради. 
Згідно з наказом № 62-кл/т від 10.12.2018 (а.с. 5) ОСОБА_1 звільнено з посади водія автотранспортних засобів бригад екстреної (швидкої) медичної, допомоги та виїзних консультативних бригад) Черкаської СШМД - філії Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради, 10.12.2018 за основним місцем роботи та за сумісництвом у зв`язку з прогулом без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України). 
Зокрема, в наказі зазначено, що водій автотранспортних засобів Черкаської СШМД 06.12.2018 в 20:00 год., прибувши на нічне чергування, в порушення вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку, п.2.2.3. Посадової інструкції своєчасно не подав службовий автомобіль – д/н НОМЕР_1 , який знаходився на території автомобільно-експлуатаційного відділу по АДРЕСА_1 . Корольова АДРЕСА_2 м. Черкаси на територію Черкаської СШМД для огляду механіком та посадки медичного персоналу, а потім в 22.10 год. 06.12.2018 до 08.00 год. 07.12.2018, тобто вчинив прогул.
Правомірність звільнення позивача за прогул підтверджено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.03.2019, яке набрало законної сили (а.с. 6-9).
Доводи позовної заяви та апеляційної скарги на підтвердження вимог про те, що ОСОБА_1 пропрацював з 20.00 год. до 22.10 год. зводяться до того, що працівник своєчасно з`явився на роботу, трудових обов`язків не порушував, тому вважає, що йому протиправно не нараховано плату за виконану роботу.
Колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на таке.
Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Згідно зі статтею 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.
Відповідно до п.1.4 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів Черкаської СШМД у своїй діяльності водій керується документами Міністерства охорони здоров`я, нормативними документами станції швидкої медичної допомоги, посадовою інструкцією, правилами дорожнього руху.
Відповідно до п.2.2.3 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів Черкаської СШМД водій повинен своєчасно подавати автомобіль медичному персоналу Бригади для виїзду.
Пунктом 8.1 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів Черкаської СШМД визначено, що місцем роботи водія являється безпосередньо закріплений за ним автомобіль, який знаходиться в зоні виконання безпосередніх посадових завдань водія.
Апелянт у скарзі посилається на обставини, встановлені рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.03.2019, зокрема, яким встановлено, що ОСОБА_1 повинен був перебувати на робочому місці з 20-00 год. 06.12.2018 до 08-00 год. 07.12.2018.
Посилання апелянта на те, що він не приступив до роботи з незалежних від нього причин є безпідставними, оскільки посадовою інструкцією водія чітко визначено його місце роботи як закріплений за ним автомобіль. Натомість, позивач не надав жодних доказів, що автомобіль повинен був на початку його зміни знаходитись саме за адресою АДРЕСА_3 , куди він прибув о 20-00 год. 06.12.2018.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторонами не заперечується, що 06.12.2018 на початку зміни ОСОБА_1 автомобіль, який за ним був закріплений, знаходився в гаражі на території автотранспортного відділу КУ ОЦЕМД та МК ЧОР. Додатково такі відомості підтверджуються доповідною запискою механіка Черкаської СШМД ОСОБА_3 від 06.12.2018 та актом комісії від 06.12.2018 (а.с. 57, 58) З їх змісту вбачається, що ОСОБА_1 з`явився на нічне чергування 06.12.2018 без санітарного автомобіля № 27, що був закріплений за ОСОБА_1 . Сам автомобіль знаходився на території автотранспортного відділу КУ ОЦЕМД та МК ЧОР.
Таким чином, позивач, визнаючи, що до початку роботи не виконав свій обов`язок з`явитись на своє робоче місце, яким є безпосередньо закріплений за ним автомобіль, фактично позбавив себе можливості виконувати свої трудові обов`язки, а саме своєчасно подати автомобіль медичному персоналу для виїзду. 
Інших доказів про поважність причини відсутності на своєму робочому місці позивач не надав.
Частиною 1 статті 94 КЗпП України та статтею 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Частиною другою статті 30 Закону «Про оплату праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
Наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 затверджено та введено в дію з 01 січня 2009 року типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, до складу якої включено № П-5 «Табель обліку використання робочого часу»
На підставі цього наказу роботодавець здійснює облік робочого часу працівників шляхом ведення «Табеля обліку робочого часу».
Отже, з матеріалів справи встановлено, що відсутність працівника на його безпосередньому місці роботи (автомобіль №27) о 20-00 год. 06.12.2018 підтверджує той факт, що працівник жодних функціональних обов`язків не виконував. Тому, роботодавець справедливо не вказав в табелі відпрацьованого робочого часу 2 години 10 хвилин, протягом яких ОСОБА_1 перебував на території Черкаської СШМД без закріпленого за ним автомобіля, оскільки водій до роботи без транспортного засобу не приступив і ніякої роботи не виконував.
За таких обставин, враховуючи обставини, встановлені судовим рішенням у справі №712/15249/18, а також пояснення самого позивача, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність порушень з боку роботодавця в обліку робочого часу та нарахуванні і виплаті заробітної плати у день звільнення.
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано відмовив і у позовній вимозі ОСОБА_1 в частині виплати йому середнього заробітку за час затримки у здійсненні повного розрахунку, передбаченого ст. 117 КЗпП України.
Отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що усі наведені в апеляційній скарзі обставини не спростовують висновків суду першої інстанції. Вважає, що районним судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни не вбачає.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 10 лютого 2020 року.

Судді