ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/23056/19	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 33/817/62/20 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 

з участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності –                                                          ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
       Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 384, 20 гривень судового збору.
       Згідно даної постанови, 20 вересня 2019 року о 00 год. 29 хв. в м. Тернополі по вул. Клима Савури водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FIAT SCUDO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» № ARCD-0524 (повірка дійсна до 07 грудня 2019 року) відмовився. В приміщенні КНП «ТОНД» ТОР від огляду на стан сп`яніння також відмовився в присутності двох свідків, номер відмови 256, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 п.2.5 Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить просить поновити строк апеляційного оскарження, а оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 ..
       Вказані вимоги мотивує тим, що транспортним засобом він не керував, що вбачається з відеозапису працівників поліції.         
       Судом першої інстанції порушено права ОСОБА_1 на захист, оскільки його не викликали для участі в судовому розгляді та не з`ясовано усіх обставин справи. 

       Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта  ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прихожу до наступних висновків. 
       Як вбачається з постанови суду першої інстанції, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без участі останнього.         Про постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало відомо тільки після одержання її копії 10.01.2020 року.
       З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.
        Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1   у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.
       Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ОБ № 196351 від 20 вересня 2019 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.
       З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій  ОСОБА_1  в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти його у медичному закладі.
       З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння у медичному закладі.
        Також, посилання апелянта на те, що транспортним засобом він не керував не підтверджується жодним доказом та спростовується даними відеозапису з відеореєстратора працівників поліції.
       Так, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням  ОСОБА_1 був зупинений внаслідок переслідування працівниками поліції, так як в транспортному засобі не горіли задні габаритні вогні, через що відносно ОСОБА_1 винесено постанову, яка ним підписана, про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП за порушення п.31.6(б) ПДР та накладено стягнення у вигляді штрафу.
       Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні на те, що він автомобілем в момент його зупинки не керував, суд вважає надуманими, які не підтверджуються жодними доказами та повністю спростовуються матеріалами справи, дані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
       Крім того, ОСОБА_1 не заперечив в судовому засіданні факт перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Таким чином, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Що стосується призначеного стягнення  ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :
       
       Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження — задовольнити.        
       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2019  року відносно ОСОБА_1 - без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя