ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 лютого 2020 року           справа №360/4355/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року  у справі  № 360/4355/19 (головуючий І інстанції Петросян К.Є., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Луганській області  про скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області  (далі - ГУ ДФС у Луганській області, відповідач), в якому просив:
- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2019 року № Ф-261-17 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальну суму 19035,08 грн, недоїмка 19035,08 грн;
- зобов`язати прийняти рішення та у ручному режимі здійснити коригування облікових показників ІКП, відповідно до яких, позивач, як суб`єкт господарювання звільнений від обов`язків передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на час проведення антитерористичної операції, тобто з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, відповідно до норм Закону України № 2464, наказу Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016 року та статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 4-17).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року позов задоволений частково: визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки)  від 20.08.2019 року № Ф-261-17 на суму 19035,08 грн.; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 99-103).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не взято до уваги пропуск десятиденного строку звернення до суду з цим позовом, встановлений абз. 9 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 08.08.2019 року у справі  № 480/106/19), про що було зазначено в запереченнях на позов.
Позивачем наданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, вивчив доводи апеляційної скарги разом з відзивом на неї і дійшов  висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини.
ГУ ДФС у Луганській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2019 року № Ф-261-17, згідно якої заборгованість зі сплати єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 складає 19035,08 грн. (а.с.72).
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Згідно абз. 9 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Матеріалами справи встановлено, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2019 року № Ф-261-17 отримано позивачем 19.09.2019 року (а.с. 72), позовну заяву подано до суду 03.10.2019 року, тобто з порушенням 10-ти денного строку, встановленого абз. 9 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 (а.с. 4).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не подано заяву про поновлення строку звернення до суду з обгрунтуванням причини пропуску строку.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки позивач звернувся з пропущенням строку звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Луганській області  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску,  у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без розгляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом апеляційної інстанції враховані висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 08.08.2019 року у справі  № 480/106/19, від 31.01.2019 року у справі № 802/983/18-а.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що внаслідок  порушення норм процесуального права, суд першої інстанції  дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про залишення позову без розгляду. 
Керуючись ст. ст. 122,123, 242, 250, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу  Головного управління ДФС у Луганській області  -  задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року  у справі  № 360/4355/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Луганській області  про скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Луганській області  про скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.
Повний текст постанови складений 5 лютого 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

Судді                                                                                          Т.Г. Арабей

                                                                                                    Г.М. Міронова