Справа № 991/276/20
Провадження №11-сс/991/148/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року                                                                         м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
за участю особи, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2020 року про повернення скарги,
ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини.
10 січня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, в якій вказав, що його жодним способом не повідомлено про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі поданої раніше заяви, а тому просив слідчого суддю Вищого антикорупційного суду зобов`язати керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ним заяви із зазначенням вказаної ОСОБА_5 правової кваліфікації, надати йому належним чином завірені витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні, а також повідомити суд про виконання ухвали суду.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2020 року зазначену скаргу ОСОБА_5 повернуто скаржнику з підстав її непідсудності Вищому антикорупційному суду через невідповідність жодній із умов, визначеній у пп.1-3 ч.5 ст.216, п.20-2 Перехідних положень КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2020 року, матеріали скарги на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка виразилась у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі його заяви за вих. №3716/04 від 04 січня 2020 року про вчинене кримінальне правопорушення, повернути до Вищого антикорупційного суду та зобов`язати слідчого суддю виконати вимоги ст.ст. 306, 307 КПК України.
Свої вимоги заявник мотивує тим, що слідчий суддя при постановленні судового рішення не врахував положення ст.214 КПК України, відповідно до якої правоохоронні органи після надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, при цьому відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Також вважає, що слідчий суддя безпідставно послався в оскаржуваній ухвалі на невідповідність особи, щодо якої він просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вимогам до суб`єкта злочину, визначеного у п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України. В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_5 посилався на судову практику Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, Київського апеляційного суду у аналогічних, на його думку, справах.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав доводи та вимоги скарги за викладених у ній обставинах, просив суд задовольнити подану скаргу у повному обсязі.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з урахуванням позиції особи, яка подала апеляційну скаргу, на підставі положень ч.5 ст.405 КПК України колегія суддів вважала за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності прокурора.

Мотиви суду.
Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст.306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
У відповідності до ч.2 ст.33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених саме до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
За ч.1 ст.33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
З витребуваних матеріалів судового провадження вбачається, що 10 січня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 з приводу невиконання ним вимог ст.214 КПК України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі його заяви за вих. №3716/04 від 04 січня 2020 року про вчинене кримінальне правопорушення, зазначивши, що 08 січня 2020 року заявник подав на ім`я керівника ГПД НАБУ ОСОБА_6 заяву за вих. № 3555/26 про вчинене кримінальне правопорушення Головою дільничної виборчої комісії №800886 ОСОБА_8 , самостійно кваліфікував вчинення зазначеною особою кримінальних правопорушень за правовою кваліфікацією: ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.366, ч.3 ст.157, ч.1 ст.396, ч.2 ст.256, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15 ч.5 ст.27 КК України. 
Таким чином, в поданій слідчому судді скарзі ОСОБА_5 оскаржував бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його зверненням, поданим 08 січня 2020 року. 
При перегляді оскаржуваної ухвали слідчого судді від 31 січня 2020 року колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, дослідивши надані матеріали та заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, погоджується з мотивами та висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі від 31 січня 2020 року щодо непідсудності скарги ОСОБА_5 . Вищому антикорупційному суду через невідповідність жодній із умов, визначеній у пп.1-3 ч.5 ст.216, п.20-2 Перехідних положень КПК України.
Так, голова дільничної виборчої комісії не належить до суб`єктів злочину, зазначених у п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 не відповідає процесуальним вимогам щодо підсудності Вищого антикорупційного суду через невідповідність жодній з умов, визначеній у вказаних положеннях ч.5 ст.216 КПК України, а тому не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, що правомірно встановлено слідчим суддею. 
Колегія суддів при цьому вважає неспроможними доводи ОСОБА_5 відносно того, що слідчий суддя не повинен давати оцінку підсудності скарги під час вирішення питання про прийняття її до розгляду, оскільки провадження не зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Таке твердження суперечить як імперативним вимогам п.2 ч.2 ст.304 КПК України, які зобов`язують слідчого суддю повернути скаргу в разі, якщо остання не підлягає розгляду в цьому суді, так і вимогам ч.2 ст.33-1 КПК України щодо здійснення слідчими суддями Вищого антикорупційного суду судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях лише і саме щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.
При цьому, при поверненні скарги заявникові слідчим суддею колегія суду не вбачає порушень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що виявляється в обмеженні права заявника на доступ до суду, оскільки структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Положення практики Європейського суду з прав людини стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримали розвиток у статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Посилання ОСОБА_5 на рішення інших судів апеляційної інстанції та коментарі працівників Вищого антикорупційного суду, розміщені в соціальній мережі, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки не є джерелом права та не стосуються предмету даного апеляційного розгляду.
Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б надавали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За викладеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства із з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що повернення скарги слідчим суддею відповідно до положень ч.7 ст.304 КПК України не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-1, 216, 303, 306, 309, 407, 422, п.20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2020 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення згідно заяви вих. №3716/04 від 04 січня 2020 року, залишити без змін. 
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________                         ___________                         ___________
       ОСОБА_1                         ОСОБА_2                         ОСОБА_3