ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року	Львів	Справа № 500/1402/19 пров. № 857/12215/19	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                Волошин М.М.
за участі представника позивача:                 Магдич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року (рішення ухвалене о 13:00хв. у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Баранюка А.З., повний текст рішення складено 07.10.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

                                                    ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 06.05.2019 № UA403000/2019/000663/2.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що всупереч наявності всього переліку документів на підтвердження придбання транспортного засобу та його вартості їй було відмовлено у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Вказує, що інспектором Тернопільської митниці не було вказано, як аргументу, про наявність недостовірності заявленої вартості транспортного засобу, так і не зазначено жодного посилання на докази, що свідчили б про заниження митної вартості автомобіля. Вважає необґрунтованим використання резервного методу визначення вартості автомобіля за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, що не дає підстави для висновку щодо застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Просив позов задоволити.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості від 06 травня 2019 року № UA403000/2019/000663/2.
Рішення суду першої інстанції оскаржила Тернопільська митниця ДФС. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив виключно з того, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначивши митну вартість за другорядним методом, у результаті чого необґрунтовано та безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації.
Проте судова колегія апеляційного суду не погоджується з даним висновком з огляду на наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в оскаржуваному рішення, суд першої інстанції стверджує, що підтвердженням того, що позивач дійсно придбав автомобіль за 6200,00 евро є квитанція № 89/2019 від 08.04.2019, договір про внесенні завдатку від продавця до покупця в сумі 2200, 00 евро від 08.04.2019, квитанція, видана AT «Укрсиббанк» про здійснення оплати через міжбанківську систему SWIFT.
Разом з тим, суд першої інстанції вважає, що вони містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного ОСОБА_1 автомобіля легкового SKODA SUPERB, бувшого у використанні; тип кузова: седан; колір: чорний; тип двигуна: дизельний; об`єм двигуна: 1968 куб.см.; потужність двигуна: 110 кВт; № кузова: TMBAH7NP0G7018737; колісна формула: 4x2; календарний рік виготовлення: 2015; модельний рік: 2016; загальна кількість місць: 5. Торгова марка: SKODA. Виробник: SKODA /CZ.
Однак, такі твердження та висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та матеріалам справи, оскільки до митного оформлення надано рахунок-фактуру № 89/2019 від 08.04.2019, а не квитанцію.
Щодо наданої квитанції AT «Укрсиббанк» про здійснення оплати через міжбанківську систему SWIFT, апеляційний суд вважає, що згідно із положеннями п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Із цим положенням також узгоджується і вимога п. 2.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів у іноземних валютах та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку від 28.07.2008 № 216, відповідно до якого у платіжному дорученні платник повинен заповнити реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів у іноземній валюті.
Платіжне доручення чи будь-який інший платіжний документ без вказівки у них на рахунок-фактуру (інвойс), який має номер та дату його виставлення, на підставі якого здійснено платіж, на думку апеляційного суду не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.
З данного питання свою позицію висловив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 2 від 17.03.2017 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року».
Проте, надана квитанція від 08.04.2019 не містить посилання на номер рахунку-фактури (інвойсу) № 89/2019 від 08.04.2019, а тому не може бути належним документальним підтвердженням заявленої митної вартості товару.
Згідно із статтею 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 8 статті 257 МК України встановлено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мета переміщення вносяться, окрім іншого, і відомості про митну вартість товарів та метод її визначення (підпункт «ж» пункту 5 частини 8 статті 257 МК України).
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з чинним законодавством митна вартість товарів, визначена самостійно декларантом або уповноваженою ним особою, заявляється органу доходів і зборів під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 МК України (ст. 52 МК України).
Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів здійснюється згідно із положеннями статті 368 МК України.
Згідно із ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Частиною 3 ст. 368 МК України визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
Згідно ч. 4 ст. 368 МК України у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Під час проведення митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості у порядку, встановленому розділом III МК України.
Частиною 1 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 ст. 53 МК України наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1.декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2.зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3.рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4.якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5.за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6.транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7.ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8.якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відтак, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фаюурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару або інші платіжні документи, які містять відомості щодо вартості таких товарів та можливо ідентифікувати з оцінюваним товаром та здійсненою операцією купівлі-продажу.
Як вбачається із матеріалів справи, 22 квітня 2019 року уповноваженою особою Позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_2 , було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40 ДЕ № UA403030/2019/007876, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «автомобіль легковий SKODA SUPERB, бувший у використанні; тип кузова: Седан; колір: чорний; тип двигуна: дизельний; об`єм двигуна: 1968 куб.см.; потужність двигуна: 110 кВт; № кузова: TMBAH7NP0G7018737; колісна формула: 4х2 календарний рік виготовлення: 2015; модельний рік: 2016; загальна кількість місць: 5. Торгова марка: 8КСЮА. Виробник: SKODA/CZ.».
Одержувач товару - ОСОБА_1 (гр. 8 МД).
Як вбачається із інформації, що міститься в ір. 44 МД № иА403030/2019/007876 від 22.04.2019, Позивачем до митного оформлення були подані наступні документи:
-          рахунок-фактура (інвонс) № 89/2019 від 08.04.2019;
-          акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № ІІА205160/2019/002573 від 12.04.2019;
-          свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 18-01261034 від 10.04.2019;
-          договір про надання послуг митного брокера № ТЗ-889 від 09.04.2019;
-          паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НЮ НОМЕР_1 від 13.05.2004;
-          платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 0.0.1319750739.1 від 09.04.2019;
-          сертифікат відповідності колісного транспортного засобу № иА.009.97270-19 від 15.04.2019;
-          паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № БЕ 157250 від 12.02.2016.
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що не відповідають дійсним обставинам справи твердження суду про те, що Позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості за ціною договору було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою етапі 53 Митного кодексу України, оскільки до митного оформлення Позивачем не надано банківського платіжного документа, що стосуються оцінюваного товару, як це передбачено п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України, або інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, як це передбачено п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України.
Разом з тим, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про митну вартість, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631), передбачено, що однією з митних формальностей, що виконуються митним органом при здійсненні митного оформлення МД, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).
Під час автоматизованою контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі - АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю:
«103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»;
«105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;
«106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
Також, АСМО «Інспектор» посадову особу підрозділу митного оформлення проінформовано про можливе заниження митної вартості товару та визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: TMBAH7NPOG7018737. валюта- EUR, вартість- 15000,00».
Проте, для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту.
Під час встановлення значення індикатора ризику використовується інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу.
Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.
Згідно із ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що під даються обчисленню.
Як вже зазначалось вище, у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару.
При цьому, використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватись обчисленню та підтверджуватись документально - ч. 21 ст. 58 МК України.
Орган доходів і зборів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини 5 статті 54 МК України).
Згідно із положеннями ч. З ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. б ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.
Відтак, з аналізу вказаних норм вбачається, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ЦІ повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України (далі - Тимчасовий порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1077. митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України здійснюється у порядку, передбаченому законодавством, з особливостями, визначеними цим Тимчасовим порядком.
Згідно пункту 9 Тимчасового порядку Рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів приймається органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.
Під час встановлення значення індикатора ризику використовується інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.
Згідно ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або невизначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Отже, заявлена уповноваженою особою Позивача митна вартість не могла бути визнана за основним методом визначення митної вартості, оскільки фактурна вартість імпортованого товару не була підтверджена документально.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої декларантом, посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості № иА403000/2019/000663/2 від 06.05.2019 у зв`язку з тим, що декларантом документально не підтверджено числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні; у поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності; на вимогу митного органу декларантом не надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно із вимогами ч.ч. 2,3 ст. 53 МК України.
У рішенні про коригування митної вартості № иА403000/2019/000663/2 від 06.05.2019 зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, описано послідовність застосування методів визначення митної, а також причини застосування резервного методу відповідно до ст. 64 МК України.
Отже, з огляду на зазначене, посадовими особами митниці у повній мірі реалізовані повноваження, регламентовані статтями 53, 54, 55, 57 МК України, в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості, обґрунтованості підстав для витребування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості імпортованого товару.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд переконаний, що при здійсненні контролю за правильністю визначення позивачем митної вартості товару, посадова особа Тернопільської митниці ДФС діяла в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного митного законодавства України, рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000663/2 від 06.05.2019 є законним і обґрунтованим, а тому правових підстав для визнання його протиправним і скасування у суду першої інстанції не було.
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи ухвалив рішення, врахувавши лише доводи позивача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,  колегія суддів,-
                                                 ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС  – задоволити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року у справі № 500/1402/19 – скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 12.02.2020р.