Постанова
Іменем України
 
15 січня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 705/2041/16-ц
провадження № 61-41552св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Грушицького А. І., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний комбінат»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Уманський тепличний комбінат» на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області                         від 10 липня 2018 року у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І.,             Храпка В. Д.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Уманський тепличний комбінат» про стягнення заборгованості за договором позики.
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження в справі до вирішення по суті його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду                      м. Києва від 01 листопада 2016 року в справі № 756/1698/16-ц.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня   2018 року зупинено провадження в справі до набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м. Києва у цивільній справі № 756/1698/16-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року.
Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розгляд справи про стягнення заборгованості, яка на даний час перебуває в провадженні судді Коваля А. Б. має бути зупинений, оскільки від розгляду справи № 756/1698/16-ц буде залежати вирішення даної справи.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 09 липня 2018 року Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний комбінат» подало апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року повернуто апеляційну скаргу без розгляду.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що підпунктом 15.5 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи або через відповідні суди, а матеріали справи витребовується та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до              15 грудня 2017 року. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Оскільки Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний комбінат» подало апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції, скарга підлягає поверненню без розгляду на підставі підпункту 15.5 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Короткий зміст касаційної скарги
30 липня 2018 року Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний комбінат» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що повертаючи апеляційну скаргу без розгляду, суд апеляційної інстанції порушив норми статті 355 ЦПК України, що суперечить сформульованому ЄСПЛ принципу юридичної визначеності. Суд не врахував положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті «права на справедливий суд».
Відсутність на даний час Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкоди учасникам провадження та апеляційному суду в поданні та прийнятті апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційних судів.
Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, що б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, яке визначене статтею 355 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня  2018 року у справі № 514/134/17.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року справу призначено до розгляду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня   2018 року зупинено провадження в справі до набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м. Києва у цивільній справі № 756/1698/16-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 09 липня 2018 року Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний комбінат» подало апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року повернуто апеляційну скаргу без розгляду на підставі підпункту 15.5 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Отже, особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд. Протилежне тлумачення норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України) матиме наслідком порушення судами статті 6 Конвенції ЄСПЛ в контексті «права на справедливий суд».
Відсутність на даний час Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкоди учасникам провадження та апеляційному суду в поданні та прийнятті апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційних судів.
Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом. Також згідно з частинами 2, 3 статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, що б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, яке визначене статтею 355 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.
Тому висновок апеляційного суду заснований на помилковому тлумаченні підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України. Таким чином, при поверненні апеляційної скарги заявнику, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE,                     № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Таким чином, застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, що б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, яке визначене статтею 355 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 514/134/17-ц (провадження № 61-12112сво18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів звертає увагу апеляційного суду на те, що зазначене судове рішення Верховного Суду прийнято до оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції від 10 липня 2018 року та міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
З огляду на викладене, висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги як такої, що подана з порушенням вимог підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України є необґрунтованим.
Висновки з результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржена ухвала апеляційного суду відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Уманський тепличний комбінат» задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               В. М. Сімоненко
 
Судді:                                                                                                           А. А. Калараш
 
                                                                                                                      А. І. Грушицький
 
                                                                                                                      Є. В. Петров  
 
                                                                                                                      С. П. Штелик