У Х В А Л А        
29 січня 2020 року                                                                         
м. Київ                                                                    
справа № 2-1353/10
провадження № 61-12700св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
заявник (стягувач) - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2019 року у складі судді Вдовиченко Т. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 червня                     2019 року у складі колегії суддів: Трояновської Г. С., Шевчук А. М., Талько О. Б. та ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2019 року у складі судді Вдовиченко Т. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Галацевич О. М., Григорусь Н. Й., Микитюк О. Ю. у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви
У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із указаною вище заявою, посилаючись на те, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2007 року в розмірі 588 091,28 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - частину житлового будинку, квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 . На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист №2 -1353/2010, а 10 лютого 2011 року відкрито виконавче провадження із примусового виконання зазначеного судового рішення.
На підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором від 12 грудня                       2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та договором іпотеки від 12 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 
ПАТ «Дельта Банк» зазначало, що сторону у виконавчому провадженні примусового виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не замінено, виконавчий лист повернуто стягувачу - ПАТ «УкрСиббанк», оригінал якого не було передано правонаступнику за договором купівлі-продажу права вимоги, тому строк пред`явлення його до виконання новим стягувачем був пропущений з поважних причин.
Ураховуючи викладене, ПАТ «Дельта Банк» просило суд залучити його правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» та замінити сторону у цивільній справі                             № 2-1353/2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, видати дублікат виконавчого листа у вказаній справі, виданого за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, та поновити строк пред`явлення його до виконання.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Справа судами розглядалася неодноразово.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 серпня                  2016 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області                 від 06 грудня 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено, ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 серпня                   2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 06 грудня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня                 2019 року заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Замінено сторону стягувача згідно виконавчого листа у справі № 2-1353/2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до                   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, з Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». Видано ПАТ «Дельта Банк» дублікат виконавчого листа у справі № 2-1353/2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 ,                    ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Поновлено ПАТ «Дельта Банк» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з приводу примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-1353/2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2019 року в частині видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання залишено без змін.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2019 року без змін.
Задовольняючи заяву про заміну сторони стягувача, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з того, що відповідно до відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», виконавчий лист № 2-1353/2010 на виконанні у державній виконавчій службі не перебуває, оригінал виконавчого листа втрачено, рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області не виконано, боржники ухиляються від добровільного виконання рішення суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 червня 2019 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу місцевого суду в частині видачі ПАТ «Дельта Банк» дубліката виконавчого листа у справі № 2-1353/2010 та поновлення ПАТ «Дельта Банк» пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та скасувати постанову апеляційного суду від 12 червня                     2019 року, у справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, а у справі ухвалити нове, яким у задоволенні заяви відмовити.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судами попередніх інстанцій, розглядаючи заяву ПАТ «Дельта Банк»,  не було встановлено об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для заявника отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання. У оскаржуваних рішеннях не дано відповіді на доводи заявника про те, що ПАТ «Дельта Банк» до червня 2016 року було достовірно відомо про наявність виконавчого листа та про те, що стягувачем є інша особа.
Суди, необґрунтовано, критично сприйняли акт приймання-передачі документів                            від 23 травня 2013 року, адже на думку заявника, відповідно до змісту вищевказаного акту, новий кредитор - ПАТ «Дельта Банк» отримав від ПАТ «УкрСиббанк» оригінал виконавчого листа у цій справі.
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що стягувачем не було вжито всіх можливих заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до виконання, доказів проведення внутрішньобанківської перевірки заявником надано не було, а судами попередніх інстанцій не було встановлено непереборних, істотних труднощів для заявника отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання. Заявник вказує, що судами було залишено поза увагою ту обставину, що  ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ПАТ «УкрСиббанк» із заявою про надання інформації та документів лише 02 червня 2016 року та ставить під сумнів можливість проведення внутрішньобанківської перевірки у такий стислий термін. 
На думку ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій, за відсутності належних та допустимих доказів, посилаючись фактично на припущення того, що ПАТ «Дельта Банк» втратив оригінал виконавчого листа, прийшли до неправильних висновків про обґрунтованість заявлених вимог. 
Доводом касаційної скарги є те, що, на думку заявника, місцевий суд вийшов за межі поданої заяви та протиправно замінив сторону стягувача згідно виконавчого листа замість того щоб здійснити заміну сторони у справі як то просив представник стягувача. Вказував, що апеляційний суд зазначаючи, що посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що заявник виклав свою вимогу, як заміна сторони у справі, на правильність ухваленого рішення щодо заміни сторони стягувача не впливає, оскільки у своїй заяві від 21 липня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» посилався саме на вибуття сторони у виконавчому провадженні.
Заявник вказував, що суди попередніх інстанцій не надали оцінки доводам заявника про те, що впродовж тривалого часу ПАТ «Дельта Банк», як правонаступник стягувача нехтував своїми процесуальними правами та обов`язками, а також те, що при ухваленні оскаржуваних рішень судами не було враховано те, що ПАТ «Дельта Банк» не надано доказів наявності заборгованості на цей час, а суди не перевірили чи виконано рішення суду про стягнення заборгованості.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Рух справи в суді касаційної інстанції.
Ухвалами Верховного Суду від 22 липня 2019 року та від 24 жовтня 2019 року відкрито касаційні провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Ухвали судів першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).
Таким чином, оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084сво18). 
Отже, ухвала суду першої інстанції в частині розгляду вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, залишена без змін після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає касаційному оскарженню, тому відкрите касаційне провадження на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області                від 22 квітня 2019 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 12 червня               2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року в цій частині підлягає закриттю.
Керуючись статтями 260, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2019 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 12 червня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду                                   від 18 вересня 2019 року в частині вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання закрити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	І. М. Фаловська