ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 січня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №589/4155/18 
Номер провадження 22-ц/816/237/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Орлова І. В. 

сторони:
позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2019 року у складі судді Сидорчука О.М., ухвалене у м. Шостка, 

                                                в с т а н о в и в :

28 вересня 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19931 грн 99 коп.
Вимоги мотивовано тим, що 21 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав 7000 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, з розрахунку 365/360 календарних днів на рік. Згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, відповідач посвідчив своїм підписом у заяві. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, заборгованість по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії, штрафи на умовах, передбачених Договором. 
У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань станом на 19 вересня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 19931 грн 99 коп, з яких: 6308,09 грн - тіло кредиту, 2926 грн - нараховані відсотки за користування кредитом; 9272,57 - нарахована пеня, штрафи: 500 грн - штраф (фіксована частина), 925,33 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Роменського Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Вказує, що правовідносин між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 виникли на підставі договору приєднання і надана банком анкета-заява, особисто підписана відповідачем, є належним та достатнім доказом надання ним згоди на укладення кредитного договору на умовах, вказаних у Пам`ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг», «Тарифах банку», які разом становлять договір про надання банківських послуг. Відсутність підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчать про не укладення договору, оскільки суть договору приєднання полягає у визначенні його умов однією стороною одноособово та викладення їх у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. 
Вказує, що підписавши анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, відповідач висловив свою згоду з формою договору та його умовами. 

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1   до апеляційного суду не направив.  

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762*100= 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. 

Судом першої інстанції встановлено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 21 грудня 2011 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі,  встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, з розрахунку 365/360 календарних днів на рік (а.с. 8).
Згідно з розрахунком, наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на 19 вересня 2018 року розмір заборгованості становить 19931 грн 99 коп, з яких: 6308,09 грн - тіло кредиту, 2926 грн - нараховані відсотки за користування кредитом; 9272,57 - нарахована пеня, 1425,33 грн - заборгованість по штрафах (500 грн - штраф (фіксована частина), 925,33 грн - штраф (процентна складова)) (а.с. 9).

Умови та правила надання банківських послуг містять терміни та поняття, умови обслуговування, обов`язки банку та клієнта права клієнта, відповідальність сторін та інші умови ( а.с. 10-24).
За даними довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 згідно з кредитним договором б/н отримав кредитні картки: № НОМЕР_1 (дата відкриття - 21 грудня 2011 року, термін дії - до 11/15), № НОМЕР_2 (дата відкриття - 12 липня 2016 року, термін дії - до 03/20), № 5168742202953281(дата відкриття - 19 липня 2017 року, термін дії - до 05/21, № 5168742215855226 (дата відкриття - 04 квітня 2018 року, термін дії - до 01/22  (а.с. 99).
Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ОСОБА_1 (договір б/н) сума кредитного ліміту з неодноразово змінювалася, з 24 травня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 7000 грн (а.с. 100).
З виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що з липня 2017 року він фактично користувався кредитним лімітом у розмірі 7000 грн (а.с. 78-81).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано належних та допустимих доказів наявності кредитних правовідносин з ОСОБА_1 , його волевиявлення з усіх істотних умов надання кредиту (розміру, строку, умов повернення) та не доведено заявлену ціну позову.  
Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду  погодитись не може, виходячи з наступного. 

Як вбачається з матеріалів справи 21 грудня 2011 року ОСОБА_1 заповнив і підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, зазначивши бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна»/GOLD 500 грн (а.с. 8).
У вказаній Заяві зазначено, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта,Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком Договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомився і погодився, зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанка www.privatbank.ua», що підтвердив своїм підписом у Заяві.
На підставі вказаної Анкети-заяви відповідачу було видано кредитні картки, остання № НОМЕР_3 терміном дії до останнього дня 01/22 року (а.с. 99).
З виписки за картковим рахунком № НОМЕР_4 вбачається, що у період з грудня 2011 року по жовтень 2019 року ОСОБА_1 фактично користувався кредитним лімітом, який збільшено банком до 7000 грн (користувався кредитними коштами, знімав гроші через банкомат, здійснював розрахунки через термінали) за кредитними картками № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_5 (а.с. 78-81).
Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доведено факт надання відповідачеві кредитних коштів у вказаному банком обсязі. 
Додані банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/) відповідачем не підписані (а.с. 10-24).
Підставами заявленого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позову є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору б/н від 21 грудня 2011 року, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, пені, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаних Умов та правил, а також Тарифів банку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 21 грудня 2011 року процентна ставка не зазначена.
Також, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема нараховані відсотки за користування кредитом, пеню, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21 грудня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Також, до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (21 грудня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28 вересня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Враховуючи викладене, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені та штрафів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст. ст. 625, 1048 ЦК України. позивач не пред`явив.

Що стосується вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Як встановлено, укладений між сторонами кредитний договір від 21 грудня 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним) і цей факт спростовує висновок місцевого суду про не укладення кредитного договору щодо отримання кредитних кошті.  
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином, за встановлених обставин отримання ОСОБА_1 кредитних карток та користування кредитними коштами, він має перед банком обов`язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6308 грн 09 коп, позов у цій частині підлягає задоволенню.  

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 6308 грн 09 коп заборгованості за кредитним договором б/н від 21 грудня 2011 року. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову та апеляційної скарги на 31,65% (6308 грн 09 коп. (сума задоволених вимог) х 100% / 19931,99 грн (ціна позову)), з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 557,67 грн (1762 грн (сума судового збору, яка підлягала сплаті при подачі позову) х 31,65% / 100%) фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 836,51 грн (2643 грн х 35,12% / 100%) у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.  
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись  ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст.  381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2019 року скасувати та прийняти постанову.
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 ,про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21 грудня 2011 року задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 21 грудня 2011 року в розмірі 6308 грн 09 коп.
У задоволені решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 557 грн 67 коп компенсації судового збору за подання позову та 836 грн 51 коп компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

  Головуючий:                                                                                      О.Ю. Кононенко

   Судді :                                                                                                 В.І. Криворотенко

                                                                                                                І.В. Орлов