ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«11» лютого 2020 року
м. Харків
справа № 610/1784/19-ц
провадження № 22ц/818/1269/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Кіся П.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря – Колосовської А.Р.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі –  ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А.,
треті особи – Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року в складі судді Задорожної А.М.  
в с т а н о в и в:
У червні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про визнання результатів аукціону недійсними, скасування акту приватного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про право власності, в якому просила визнати недійсним результати аукціону, організованого Державним підприємством «Сетам» з продажу нежитлової будівлі – торгового центру, загальною площею 2842,8 кв м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (лот АДРЕСА_2 346133), у зв`язку з чим скасувати акт приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. про проведені електронні торги від 04 червня 2019 року у виконавчому провадженні № 56717728 та свідоцтво про право власності, серія та номер № 723, виданий 04 червня 2019 року приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Іноземцевою Р.М., що посвідчує право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідачів. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 – залишено без розгляду. 

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказала, що вона не була належним чином повідомлена про судові засідання, не отримувала судових повісток та жодних повідомлень з поштового відділення про те, що на її адресу надійшли судові повістки, не розписувалась в жодних документах за отримання судових повісток; що в телефонному режимі секретарем судового засідання її було повідомлено про те, що судове засідання призначене на 13 листопада 2019 року не відбудеться, оскільки справа розглядається Харківським апеляційним судом; що 05 грудня 2019 року справа розглядалась Харківським апеляційним судом, де у судовому засіданні був присутній її представник, що свідчить про важливість розгляду справи для неї та бажання приймати участь у судових засіданнях.

22 січня 2020 року до суду апеляційної інстанції від приватного виконавця Бабенко Д.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав, що судове рішення є законним, а апеляційна скарга – необгрунтованою. При цьому посилався на те, що ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи на всі судові засідання, однак, не з`явилася та причини неявки не повідомила. Вважав, що такі дії ОСОБА_1 свідчать про злісне зловживання нею своїми процесуальними правами.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно – задовольнити, ухвалу суду – скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи без участі позивача до суду не надходило, тому позов необхідно залишити без розгляду.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частин 1-4 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.  Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.  Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.  Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про визнання результатів аукціону недійсними, скасування акту приватного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про право власності.
Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 02 вересня 2019 року справу передано за підсудністю на розгляд Московському районному суду м. Харкова.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила розглядати дану справу в загальному провадженні, з проведенням судового засідання.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2019 року вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема на 13 листопада 2019 року та 11 грудня 2019 року. 

На аркушах справи №№ 160, 179 містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких вбачається, що судові повістки на засідання, призначені на 13 листопада 2019 року та 11 грудня 2019 року отримані ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , зазначеною у позовній заяві.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що жодної судової повістки вона не отримувала та не знає, хто за ці судові повістки за неї розписувався.

Матеріали справи свідчать про те, що у справі призначене підготовче засідання, а не судове засідання, та розгляд справи по суті не розпочато.

Частина 1 статті 189 ЦПК України передбачає, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

За змістом частини 2 статті 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Стаття 196 ЦПК України передбачає, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження.

Згідно з пунктом 15 частини 2 статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Частини 1, 2 статті 200 ЦПК України передбачають, що у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Згідно частини 1 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України вбачається, що суд залишає заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; він повторно не з`явився в судове засідання; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому слід зазначити, що належні повідомлення повинні бути два рази поспіль.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2019 року у справі призначено підготовче судове засідання, після чого розгляд справи неодноразово відкладався.

«Підготовче засідання» та «судове засідання» у цивільній справі не є тотожними поняттями.

Зважаючи на те, що саме у підготовчому засіданні вирішується питання про призначення справи до розгляду по суті, визначається дата, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті, ухвала про залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача в судове засідання, не може бути постановлена у підготовчому засіданні.

Залишати без розгляду позов на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України можна лише за результатами повторної неявки позивача саме у судові засідання у справі. 

Судове засідання у справі судом першої інстанції взагалі жодного разу не призначалось, оскільки у матеріалах справи відсутня ухвала про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті за результатами проведення підготовчого судового засідання, як того вимагає пункт 3 частини 1 статті 200 ЦПК України. 

Отже, відсутня повторність неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

З врахуванням встановлених обставин справи колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України для залишення позову без розгляду.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року – скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 П.В. Кісь

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.