Справа № 300/184/18

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

15.01.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., перевіривши апеляційну скаргу, яку подав керівник Мукачівської місцевої прокуратури Братюк О. П. (далі - прокурор), 
в с т а н о в и в :
постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 березня 2018 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, 

визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

               Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
               Із постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зобов`язаний сплачувати відповідно до виконавчого листа, виданого 08.12.2006 Воловецьким районним судом Закарпатської області по справі № 2-266/2006, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 70004,50 грн., яка підтверджується розрахунком по сплаті аліментів станом на 01.03.2018, і яка сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців із дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.
                В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 21.03.2018, а також про скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що строк на апеляційне оскарження пропустив із поважних причин, оскільки участь прокурора в розгляді даної категорії справ не передбачена законом, а про існування оскаржуваної постанови прокурору стало відомо 23.12.2019 під час ознайомлення з матеріалами справи. Стверджує, що під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції не врахував те, що період заборгованості ОСОБА_1 виник до набрання чинності ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із чим, його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, встановлене Законом, що набрав чинності вже після його вчинення, так як Закон, що встановлює адміністративну відповідальність не має зворотної сили в часі.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 250 КУпАП, при здійсненні нагляду за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення прокурор має право, у тому числі, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

Разом із цим, за змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП (у редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ), постанова в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених частиною 5 ст. 7 цього Кодексу, якою передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно із судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Втім, оскаржуваною постановою заходи примусового характеру, пов`язані з обмеженням особистої свободи громадян, не застосовувались, у тому числі з обмеженням особистої свободи гр. ОСОБА_1 ..

Тобто, у даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має законодавчо визначених повноважень на оскарження судового рішення згідно зі ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, визначено вичерпний перелік осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження судових рішень. Прокурор, як учасник провадження в справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб`єктів апеляційного оскарження на підставі Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, шляхом внесення змін до  ч. 2 ст. 294 КУпАП, тобто позбавлений права оскаржувати рішення судів першої інстанції, постановлені за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, на що вказується й у п. 8 інформаційного листа судової палати у кримінальних справах ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» за вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року за № 49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративне правопорушення. Відповідно до цієї ухвали усунення вказаних розбіжностей може бути вирішене лише в законодавчому порядку.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, ураховуючи вищенаведене, те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження судових рішень суду першої інстанції в справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію права та повернути апеляційну скаргу прокурору як особі, що її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
    
                                       П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав керівник Мукачівської місцевої прокуратури Братюк О. П. на постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП, - повернути керівнику Мукачівської місцевої прокуратури Братюку О. П., як особі, яка її подала, разом із усіма доданими до неї матеріалами, а також надіслати йому копію даної постанови.
       
           Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан