Дата документу 25.02.2020 Справа № 333/5004/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/5004/19         Головуючий у 1 інстанції: Круглікова А.В.
Провадження № 22-ц/807/915/20         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року         м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:         Кримської О.М.,
        Дашковської А.В., 
секретар:       Путій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коломієць О.С. про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2019 року, 
ВСТАНОВИВ:
28.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коломієць О.С. про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання. Зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2019 задоволено її позовні вимоги до ОСОБА_2 та стягнуто з останньої борг за договором позики у розмірі 9 955,95 грн. 29.07.2019 районним судом видано виконавчий лист, який був пред`явлений нею до виконання в Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Проте 23.08.2019 року вона отримала повідомлення заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коломієць О.С. про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю . З цих підстав, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з зазначеною скаргою з метою захисту своїх прав.
Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2019 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_1 на рішення заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коломієць О.С. про повернення виконавчого листа стягувану без прийняття до виконання.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ,  посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення скарги. Вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, не звернув уваги на те, що державним виконавцем не було виконано своїх обов`язків, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», що призвело до порушення її прав.
ОСОБА_2 та заступник Комунарського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Коломієць О.С. своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзиву на апеляційну скаргу не надали, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання прийнято відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень.
Проте, такі висновки суду не узгоджуються із нормами права.
Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2019 року у цивільній справі №333/1194/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь боргу за договором позики від 27.08.2018 року в сумі 9 955 грн. Зазначене рішення набуло законної сили 01.07.2019 року.
На підставі рішення від 31.05.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя 29.07.2019 року видано виконавчий лист №333/1194/19 (а.с. 7). 
Згідно заяви про прийняття виконавчого листа від 31.05.2019 року за №333/1194/19 до примусового виконання, ОСОБА_1 звернулась до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про прийняття виконавчого листа до виконання 29.07.2019 року (а.с. 31).
05.08.2019 року заступником начальника Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Коломієць О.С. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серії та номер паспорта боржника (а.с. 29).
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» .
Відповідно до частини 2 ст.7 Закону України  «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до п. 1 частини 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
За правилом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відповідно до правових позицій, викладених у Постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року в справі № 6-62цс14 та Постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року в справі № 6-45цс14, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника (ідентифікаційного номера) не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.
Твердження заступника начальника Комунарського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Коломієць О.С. про те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, які зазначені у Законі «Про виконавче провадження», що унеможливлює здійснення відкриття провадження за відсутності реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника - є неспроможними.
Так, за змістом пункту 3 частини 1, пункту 6 частини 4 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місце знаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
Якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, то він повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.
В той же час, частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість зазначення інших даних, які ідентифікують боржника, та сприяють примусовому виконанню рішення, зокрема реєстраційного номеру картки платника податків.
Як вбачається із змісту виконавчого листа №333/1194/19, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя, останній не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номер паспорта боржника - ОСОБА_2 ,, проте містить дату народження боржника та місце його проживання.
Суд першої інстанції на вказані норми Закону не звернув уваги, тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені скарги ОСОБА_1 .
Так, за змістом пункту 3 частини 1, пункту 6 частини 4 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місце знаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню.
Вимоги стягувача про зобов`язання заступника начальника Комунарського ВДВС відкрити виконавче провадження не підлягають задоволенню, оскільки суд не має права зобов`язувати посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2019 року у цій справі скасувати.
Скаргу  ОСОБА_1 на рішення заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коломієць О.С. про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання - задовольнити частково.
Визнати неправомірним та скасувати рішення (повідомлення) заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коломієць О.С. від 05.08.2019 року про повернення виконавчого листа, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 29.07.2019 року по справі № 333/1194/19 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 9955,95 грн., стягувачу без прийняття виконання.
В іншій частині скаргу залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Повний текст постанови складено 26 лютого 2020 року.
Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді А.В. Дашковська

О.М. Кримська