ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13255/18                                                                      

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року                                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Гайворонського В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року, суддя Маруліна Л.О., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза вітрів» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза вітрів» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.06.2018 року №0006901402.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні здійснено заміну відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на Офіс великих платників податків Державної податкової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що податковим органом у період з 28.02.2018 року по 05.05.2018 року проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ « Авіаційна компанія «Роза вітрів» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2017 року.
За результатами перевірки відповідачем складено Акт № 1199/28-10-14-01/32657656 від 11.05.2018 року, згідно з висновками якого позивачем порушено п.п. 141.4.2. п. 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, а саме: при виплаті доходів нерезиденту PB Leasing CA (UK) за договором лізингу літака позивачем не утримано податок з доходів нерезидентів в загальній сумі 26    713    928 грн.
11.06.2018 року позивачем отримано податкове повідомлення-рішення від 05.06.2018 року №0006901402, згідно якого позивачу донараховано суму грошового зобов`язання з податків та зборів у розмірі 30 262    227 грн, з яких 26    713    928 грн - сума недоплати, 3 548    299 грн - штрафна санкція відповідно до статті 127.1 Податкового кодексу України. 
Із доводів відповідача вбачається, що при виплаті нерезиденту PB Leasing CA (UK) доходу у вигляді лізингової плати позивач скористався пільгами, (звільнення від оподаткування у джерела формування доходу), наданими статтею 8 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і приріст вартості майна, яка набрала чинності 11.08.1993 року.
Також податковий орган вважає, що  британська компанія PB Leasing CA (UK) виконувала лише функції посередника у взаємовідносинах з позивачем, оскільки власником літака є інша особа - PBL0781 Limited , яку створено та зареєстровано відповідно до законодавства Гібралтару. Оскільки між Україною та Гібралтаром відсутні угоди про уникнення подвійного оподаткування, позивач мав утримати податок з доходів нерезидента за ставкою 15 %.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 134.1.3. статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.
Пунктом 141.4. статті 141 ПК України встановлено особливості оподаткування нерезидентів. Згідно з п.п. 141.4.1. статті 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, в тому числі,  лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди (п.п. "ґ", п.п. 141.4.1 п. 141.4  статті 141 ПК України). 
Відповідно до п.п. 141.4.2 п. 141.4 статті 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Як встановлено  судом та дана обставина підтверджується матеріалами справи  20.03.2013 року між позивачем ТОВ "Авіаційна компанія "Роза Вітрів" (Лізингоотримувач) та нерезидентом PB Leasing CA (UK) Limited, Великобританія, (Лізингодавець) укладено Угоду про загальні умови операційного лізингу літака та Спеціальну угоду з лізингу літака.
Згідно з п. 2.1. статті 2 Угоди про загальні умови операційного лізингу літака, Лізингодавець передає Лізингоотримувачу в лізинг літак А321-211, серійний номер виробника 0781, Лізингоотримувач погоджується прийняти у Лізингодавця в лізинг літак на термін лізингу, якщо інше не передбачається положеннями та умовами Угоди з лізингу. 
За наданий літак Лізингоотримувач сплачує Лізингодавцю лізинговий платіж щомісячно по передплаті, починаючи з дня, що не пізніше за три (3) банківські дні перед запланованою датою доставки літака. Кожна послідуюча сплата лізингового платежу повинна здійснюватися щомісяця після цього, не пізніше, ніж три дні перед тим самим днем в місяці, що й дата доставки літака, за умови, якщо такий день не є банківським днем, лізинговий платіж буде здійснюватися в попередній банківський день.  Якщо доставка виконується в 29-й, 30-й або 31-й день місяця, та в будь-якому конкретному місяці протягом строку лізингу не існує відповідної дати, лізинговий платіж повинен бути сплачений в останній банківський день такого місяця.  
Лізингоотримувач також сплачує Лізингодавцю додатковий лізинговий платіж, заснований на використанні літака Лізингоотримувачем протягом кожного місяця строку Угоди з лізингу в формі додаткового лізингового платежу. 
Оплата за виконання зобов`язань, лізинговий платіж, додатковий лізинговий платіж та будь-який інший платіж, що повинен бути здійснений згідно з цією Угодою з лізингу, сплачується на банківський рахунок Лізингодавця. 
Матеріалами справи підтверджено, а сторонами не заперечується, що  ТОВ "Авіаційна компанія "Роза Вітрів" протягом 2015-2017 років на виконання вказаних Угод сплатило на користь нерезидента PB Leasing CA (UK) Limited 7    373    806 доларів США, що складає 178    092    854 грн, а саме:
2015 рік - 3    791    710 дол. США, що складає 83    471    549 грн;
2016 рік - 3    387    330 дол. США, що складає 89    326    577 грн;
2017 рік - 196    766 дол. США, що складає 5    294    728 грн.
Лізингодавець - PB Leasing  CA (UK) Limited зареєстрований відповідно до законодавства Англії та Уельсу, має зареєстрований офіс за адресою 602 Kingston Road, Лондон, Сполучене Королівство.
В Спеціальній угоді з лізингу літака визначено, що літак А 321-211 , серійний номер 0781, є власністю PBL0781 Limited, місце реєстрації Гібралтар.
Відповідно до п. 103.3 статті 103 Податкового кодексу України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.
Законодавство України не містить визначення фактичного (бенефіціарного) отримувача, як і переліку документів для підтвердження цього статусу. Для визначення особи фактичного (бенефіціарного) отримувача доходу має значення юридичне оформлення та зміст зовнішньоекономічного договору, в рамках якого здійснюється господарська діяльність та сплачується дохід. 
Діюча міжнародна практика застосування угод про уникнення подвійного оподаткування  визначає, для визнання особи в якості фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і повинна бути особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.
Зі змісту Угоди про загальні умови операційного лізингу літака та Спеціальної угоди з лізингу літака від 20.03.2013 року вбачається, що PB Leasing  CA (UK) Limited виступає від власного імені та у власних інтересах.  
В п. 2.1. статті 2  Угоди про загальні умови операційного лізингу літака Лізингодавець підтверджує, що є кінцевим бенефіціаром і одержувачем всіх коштів, що виплачуються Лізингоотримувачем відповідно до цього лізингу, за винятком виплат по Загальній втраті, який сплачується власнику. 
Матеріалами справи підтверджується, що PB Leasing CA (UK) Limited, діє не як агент або посередник, а як самостійна сторона договору від свого імені та у власних інтересах. 
Листом № 225/07/18 від 19.07.2018 року PB Leasing CA (UK) Limited повідомляє, що  має в розпорядженні достатню матеріальну базу, а саме: 5 регіональних літаків типу ЕМБ-135, 1 - ЕМБ -145 та 2 літака типу Ф320-232. При цьому, PB Leasing CA (UK) Limited виступає незалежною стороною укладених за його участі договорів лізингу, а серед його партнерів є такі всесвітньо відомі компанії, як SA Airlink (Proprietary) Limited, Dritish Airways Pic, Aerolitoral, S.A. de C.V. Компанія також повідомляє, що суворо дотримується національного та міжнародного податкового законодавства та ніколи не піддавалась санкціям за недотримання такого законодавства.  
Жодних угод з власником літака позивачем не укладалося, договірні відносини між ними відсутні. Позивачем наголошується що, йому невідомий зміст угоди між лізингодавцем та власником літака, який становить комерційну таємницю. 
В свою чергу, посередницька діяльність здійснюється на підставі письмового договору, що обов`язково має містити вказівку на певний обсяг прав та обов`язків щодо здійснення дій (надання послуг) однією особою в інтересах та за рахунок іншої особи. Такі дії (послуги) і є змістом посередницької діяльності.
Угоди про загальні умови операційного лізингу літака та Спеціальної угоди з лізингу літака від 20.03.2013 року не містять посилань на те, що лізингодавець діє як посередник в інтересах власника літака або іншої особи. 
Статтею 25 Угоди "Регулююче законодавство та юрисдикція" передбачено, що позивач та PB Leasing CF (UK) ця угода з лізингу у будь-яких відношеннях регулюється та тлумачиться відповідно до законодавства Англії та Уельсу. Цим сторони безповоротно підкорюються невиключній юрисдикції судів Англії. 
В матеріалах справи знаходиться висновок експертів в галузі права, з питань, що потребують спеціальних знань (щодо визначення правової природи договору, застосування аналогії закону та права, змісту норм іноземного права) від 23.11.2018 року, виготовлений експертами Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України, що наданий позивачем, відповідно до якого перед експертами поставлено питання щодо:
1. правової природи Договору про Загальні Умови Операційного Лізингу Літака від 20.03.2013 року та Спеціального Договору про Лізинг Літака від 20.03.2013 року (літак А321-211), якими визначені особливі умови щодо надання в користування ТОВ "Авіаційна компанія "Роза Вітрів" літака Aerobus А321-211 в контексті норм законодавства Англії та Уельсу та практикою їх застосування;
2. змісту норм права Англії та Уельсу згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі, якими регулюються відносини лізингу повітряних суден, зокрема щодо статусу особи, яка є бенефіціарним (фактичним) одержувачем (власником) доходу за операціями лізингу;
3. щодо можливості застосування аналогії законодавства України чи аналогії українського права до правовідносин, які випливають з Договору про Загальні Умови Операційного Лізингу Літака від 20.03.2013 року та Спеціального Договору про Лізинг Літака від 20.03.2013 року;
4. щодо можливості застосування до врегулювання відносин, які випливають з Договору про Загальні Умови Операційного Лізингу Літака від 20.03.2013 року та Спеціального Договору про Лізинг Літака від 20.03.2013 року, норм законодавства, які регулюють діяльність посередника (комерційного агента).
З висновку експертів в галузі права з питань, що потребують спеціальних знань (щодо визначення правової природи договору, застосування аналогії закону та права, змісту норм іноземного права) від 23.11.2018 року вбачається, що Угода про Загальні Умови Операційного Лізингу Літака від 20.03.2013 року та Спеціальна Угоди про Лізинг Літака від 20.03.2013 (літак А321-211), укладені між ТОВ "Авіаційна компанія "Роза Вітрів" та PB Leasing CA (UK), мають суттєві відмінності з договорами про надання посередницьких послуг, і ці відмінності не дозволяють відносити зазначені Угоди, до посередницьких договорів, Зокрема, через відсутність у Лізингодавця - PB Leasing CA (UK) функцій та ознак посередника в даних правовідносинах. 
Суд першої інстанції вірно прийняв в якості доказу наданий позивачем висновок експертів в галузі права з питань, що потребують спеціальних знань (щодо визначення правової природи договору, застосування аналогії закону та права, змісту норм іноземного права) від 23.11.2018 року, оскільки він відповідає критеріям статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України та є джерелом інформації, на підставі якої судом встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що лізингодавець - РВ Leasing CA (UK) є самостійною стороною укладених з позивачем угод та безпосереднім отримувачем сплачених позивачем коштів. При цьому, лізингодавець - РВ Leasing CA (UK) самостійно визначає подальшу економічну долю такого доходу та не обмежений договірними умовами щодо необхідності перераховувати його власнику або погоджувати з власником напрямки його подальшого використання.
Наявність права власності на літак у іншої, ніж лізингодавець, особи не спростовує зазначених вище висновків.  При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного власника, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень. 
Пунктом 3.2 статті 3 ПК України визначено, що якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. 
Конвенція між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування, яка має пріоритет порівняно з нормами Податкового кодексу України, визначає особливості стягнення з резидентів Договірних держав податків на доход і на приріст вартості майна.
Відповідно до статті 4 Конвенції для її цілей цієї Конвенції термін "резидент однієї Договірної Держави" означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або будь-якого аналогічного критерію. Цей термін, разом з тим, не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує  доходи  або  приріст вартості майна з джерел у цій Державі.
У частині першій статті 7 Конвенції визначено, що прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується податком тільки у цій Договірній Державі, якщо тільки підприємство не здійснює комерційної діяльності в другій Договірній Державі через  розташоване там постійне представництво.
Статтею 8 Конвенції окремо зазначено про порядок оподаткування операцій, пов`язаних з експлуатацією морського та повітряного транспорту. Зокрема, прибуток, одержаний резидентом Договірної Держави від експлуатації морських і повітряних  суден у міжнародних перевезеннях буде оподатковуватися лише в цій Державі. 
Податковим законодавством України встановлено спеціальні умови щодо оподаткування доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України при наявності міжнародних договорів щодо уникнення подвійного оподаткування.
Зокрема, статтею 103 ПК України передбачено застереження щодо урахування норми міжнародних договорів, що набули чинності, про уникнення подвійного оподаткування при виплаті резидентами або постійними представництвами нерезидентів, доходу з джерелом його походження з України на користь нерезидента, оскільки такі норми мають пріоритет перед нормами вітчизняного податкового законодавства.
В п. 103.1. статті 103 ПК України вказано, що застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Відповідно до п. 103.2. статті 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. 
Згідно з п. 103.3 статті 103 ПК України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
Відповідно до п.п. 103.4., 103.5 статті 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України вказано подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Під час перевірки позивачем надано відповідачу довідки підтвердження статусу податкового резидента PB Leasing CA (UK) Limited від 10.07.2015 року, 01.07.2016 року, 16.08.2017 року, видані компетентним органом Управлінням податків і зборів в м. Лондон, Велика Британія, апостильовані 21.07.2015 року №К607686, 12.07.2016 року № L080025, 14.09.2917 року № АРО-533290 в м. Лондон, Велика Британія. Зауваження щодо змісту або форми довідок у відповідача відсутні. 
Отже, виходячи зі змісту укладених між позивачем та PB Leasing CA (UK) Угод, надані компетентним органом Великої Британії довідки, умови Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного  оподаткування та норми Податкового кодексу України, колегія суддів вважає, що позивач звільнений від оподаткування прибутку нерезидента.
Доводи апеляційної скарги щодо сумнівів компетенції осіб, що проводили  експертизу, колегія суддів вважає безпідставними. 
Зокрема, колегія суддів зазначає, що експерт О.Ю. Ілларіонов є заступником завідувача відділу господарсько-правових досліджень проблем економічної безпеки Інституту економіко-правових досліджень НАН України, до сфери його діяльності відноситься не лише паливно-енергетичний комплекс, як на те послався відповідач, а й теорія господарського права, правове забезпечення організаційно-господарських відносин, економічна безпека, наукова експертиза, тощо. Інші експерти мають відповідні  наукові ступен , зокрема Р.А. Джабраілов - доктор юридичних наук, В.К. Малолітнева - кандидат юридичних наук.  Експертами досліджувались питання щодо визначення  правової природи договору, застосування аналогії закону та права, зміст норм іноземного права. 
Доказів, які б спростували зазначений висновок експертів, відповідач в ході розгляду справи не надав. Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що зазначений висновок є одним із доказів у справі. Приймаючи його до уваги, суд надав оцінку іншим доказам та в сукупності досліджених доказів прийшов до висновку про протиправність прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення.
Щодо відповіді податковим органом на спеціальний запит стосовно взаємовідносин позивача та  РВ Leasing CA (UK) колегія зазначає наступне.
Згідно Порядку обміну податковою інформацією за спеціальними письмовими запитами з компетентними органами іноземних країн, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 року№ 1247, спеціальний запит про одержання або надання інформації з-за кордону (далі - спеціальний запит) - запит про інформацію, яка може бути надана в результаті перевірки або досудового розслідування платника податку щодо ухилення від сплати податків та інших порушень законодавства, віднесених до компетенції Державної податкової служби України, іноземному партнеру або іноземним партнером - Державній податковій службі України. Інші терміни у цьому Порядку вживаються у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.
Пунктом 1.5 Порядку обміну податковою інформацією за спеціальними письмовими запитами з компетентними органами іноземних країн визначено, що спеціальний запит робиться у разі, якщо факти свідчать, що необхідна інформація знаходиться за межами України, і в ході перевірки суб`єктів господарювання або проведення досудових розслідувань виникає потреба в підтвердженні достовірності такої інформації, незалежно від наявності кримінальних проваджень стосовно осіб чи за фактом здійснення зовнішньоекономічних операцій, зокрема у разі встановлення простроченої дебіторської заборгованості у нерезидента перед резидентом.
Таким чином, спеціальний запит може бути зроблено за сукупності таких умов, як наявність фактів, які свідчать про необхідність отримання інформації, що знаходиться за межами України і проведення перевірки суб`єктів господарювання або проведення досудових розслідувань.
Документальна виїзна перевірка позивача проводилась з 28.02.2018 року по 05.05.2018 року. Проте, відповідь від компетентного органу Великобританії отримано відповідачем 14.11.2017 року, тобто, поза межами проведеної перевірки.
Крім того, з наданої відповідачем відповіді компетентного органу Великої Британії №15376/5/99-99-01-02-02-16 від 17.01.2018 року вбачається, що Угода, зміст якої аналізувався фахівцями відповідача при складенні Акту перевірки, отримано відповідачем англійською мовою.
З посвідчувального напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Аверіного А.Є., яким завірено підпис перекладача Сорокіної А.О. на перекладі Угоди на українську мову, вбачається, що такий переклад завірено нотаріусом лише 23.11.2018 року, тобто пізніше дати завершення перевірки, складення Акту перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Згідно з частиною другою глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України  № 296/5 від 22.02.2012 року, відповідно до якого, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію. В наданих відповідачем перекладах відсутній документ, який підтверджує кваліфікацію перекладача та засвідчує його особу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 11 лютого 2020 року.