Справа  №369/15003/19                                       Головуючий в суді І інстанції - Лисенко В.В.
Провадження  №33/824/916/2020                                                         Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
05 лютого 2020 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Братікової О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винуватим вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 грн. 20 коп. на користь держави.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.11.2019 року приблизно о 23 год. 40 хв. по вул. Святошинська, 27-г в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, керував транспортним засобом «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2019 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що він не згодний із постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків районного суду обставинам справи, а також порушенням ним норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що він не відмовлявся пройти медичний огляд, однак саме в момент зупинки його поліцейським не міг це зробити, оскільки йому потрібно було терміново відвезти ліки його вагітній дружині. Протягом доби він самостійно звернувся до Київської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» та отримав висновок, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння. З урахуванням того, що направлення до медичного закладу йому не було видано, то й огляд проводився без присутності поліцейських. На думку апелянта, поліцейський спочатку мав запропонувати пройти огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі його незгоди запропонувати пройти такий огляд в медичному закладі. Отже складення протоколу про адміністративне правопорушення, що є єдиним доказом у цій справі, відбулося з грубим порушенням норм чинного законодавства.  Протокол, за відсутності інших доказів, не може бути єдиною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, накладене на нього адміністративне стягнення вважає не співмірним вчиненому правопорушенню. 
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Братікової О.П., на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння. Відмовився від проходження медичного огляду, оскільки віз ліки вагітній дружині. Огляд на стан наркотичного сп`яніння пройшов самостійно у Київській міській наркологічній лікарні «Соціотерапія», про що надав суду першої інстанції висновок від 19.11.2019 року. 
Вказані пояснення він також підтвердив і в суді апеляційної інстанції.
Однак, доводи ОСОБА_1 оцінюються апеляційним судом критично, адже вони повністю спростовуються матеріалами провадження.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №306291 від 17.11.2019, ОСОБА_1 17.11.2019 року приблизно о 23 год. 40 хв. по вул. Святошинська, 27-г в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, керував транспортним засобом «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів, виражене тремтіння пальців рук.  Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.1). 
ОСОБА_1 по суті правопорушення жодних зауважень не зазначив. Факт роз`яснення прав та обов`язків останній підтвердив власним підписом (а.с.1).
При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.11.2019 (а.с.2).
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не міг пройти огляд на стан сп`яніння, тому що поспішав додому та віз ліки для вагітної дружини, обґрунтовано не взяті до уваги районним судом, оскільки п.2.5 ПДР України, не містить виключень, коли водій може відмовитись від проходження огляду за певних обставин. 
Крім того, висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» не є належним доказом невинуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки приписами п.9 розділу ІІ «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, встановлено, що подібний огляд може бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення та в присутності поліцейського.
Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилання апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення із огляду на те, що він був тверезий суперечать вимогам закону. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено вимоги п.п. 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з технічної точки зору є неможливим і може здійснюватись виключно в медичному закладі.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Із огляду на вищезазначене, постанова районного суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О.  Габрієль