ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/4353/17
провадження № 61-41140 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати                      Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),          Журавель В. І., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - кредитна спілка «Альянс Україна»,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року у складі судді Леонтюк Л. К., постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2018 року у складі колегії суддів Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до КС «Альянс Україна» про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення вкладу та процентів за вкладом. 
 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 грудня 2008 року КС «Альянс Україна» та її чоловік ОСОБА_2 уклали договір         № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно умов якого сума внеску складає 66 170 грн строком дії до 15 січня 2010 року. 
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. 
 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться на депозитному рахунку. 
 
У день закінчення строку дії договору вона звернулася із заявою до Львівського відділення КС «Альянс Україна» для перерахування внеску та нарахованих процентів на її поточний рахунок. 
 
Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з КС «Альянс Україна» проценти за користування грошовим вкладом за період з 16 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року у розмірі 70 722,84 грн. 
 
Постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ Зайця О. Б. повернуто виконавчий документ стягувачеві та зазначено про відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.
 
У зв`язку з несплатою стягнутих за рішенням суду процентів та вкладу, на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 просила суд стягнути з КС «Альянс Україна» пеню за прострочення виконання зобов`язань з повернення вкладу та процентів за вкладом в розмірі 1 534 846,97 грн за період з 24 березня 2015 року по 03 березня 2017 року.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КС «Альянс Україна» про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення вкладу та процентів за вкладом відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що спадкування права на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків можливе лише за умови, що сплата неустойки (штрафу, пені) була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. 
 
ОСОБА_2 за життя та до закінчення терміну дії договору про банківський вклад до суду не звертався та таке рішення судом ухвалено не було, тому позовна вимога про стягнення неустойки у вигляді пені в розмірі 3 % за кожен день прострочення виконання зобов`язання згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» є безпідставною.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року - без змін.
 
Апеляційний суд виходив із того, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
 
Позивач вважає, що має право на стягнення пені, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань, оскільки до неї у порядку спадкування перейшли усі права та обов`язки щодо спірного договору вкладу.
 
Зазначає, що право на стягнення пені за прострочення виплати процентів, нарахованих у період з 16 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року та виплачених у травні 2017 року, не належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не входило до складу спадщини.
 
В обґрунтування своїх доводів посилається на рішення Верховного Суду України від 28 серпня 2016 року у справі № 6-1699цс16, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-67цс13, від 18 вересня 2013 року у справі № 6-65цс13, від 20 листопада 2013 року у справі № 6-129цс13, від 25 грудня 2013 року у справі № 6-140цс13, від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1699цс16, рішення Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 753/4351/17.
 
Заперечення/відзив на касаційну скаргу
 
У серпні 2018 року від представника КС «Альянс Україна» Солдатової Н. В. до Верховного Суду надійшов відзив на дану касаційну скаргу, у якому представник відповідача просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
 
Представник відповідача зазначає, що позивач не є вкладником, а є спадкоємцем вкладника, тому не має права на стягнення неустойки, яка не була присуджена спадкодавцю за його життя.
 
Вважає, що законодавством не передбачено можливість звернення до суду з вимогою про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань, оскільки рішенням Дарницького районного суду міста Києва уже стягнуто внесок та нараховані проценти, тому в даних правовідносинах є підстави застосовувати лише відповідальність за прострочення виконання зобов`язань, передбачену статтею 625 ЦК України.
 
Зазначила, що постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, ухваленою у аналогічній справі № 753/4351/17 між тими ж учасниками та щодо того ж предмету, а саме стягнення пені, однак за інший період, відмовлено у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 .  
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 15 грудня 2008 року КС «Альянс Україна» та ОСОБА_2 уклали договір № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 66 170 грн на строк до 15 січня 2010 року.
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.
 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 13 серпня 2009 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 5-1627, ОСОБА_1 є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходиться у Львівському відділенні КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку.
 
15 січня 2010 року позивачка звернулася з заявою до Львівського відділення КС «Альянс Україна» та просила виплатити їй вклад та нараховані проценти шляхом безготівкового перерахування на її поточний рахунок в ПАТ «Брокбізнесбанк», але відповідач не повернув грошові кошти.
 
Заочним рішення Дарницького районного суд міста Києва від 10 червня 2011 року стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 внесок по депозитному рахунку у розмірі 58 570 грн, нараховані, але не сплачені проценти у розмірі 5 100 грн за договором № 0184-08д ЛВ 23с від 15 грудня 2008 року.
 
Рішенням  Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 проценти за користування грошовим вкладом за період з 16 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року в розмірі 70 722,84 грн. 
 
Вказане рішення було пред`явлено ОСОБА_1 для виконання до Ленінського відділу ДВС Вінницького ГУЮ.
 
24 березня 2015 року державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ Зайцем О. Б. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Відповідно до постанови зазначено, що проведено часткове стягнення, залишок заборгованості становить 69 969,11 грн. 
 
В подальшому виконавчий лист № 753/1355/14-ц, виданий 18 липня 2014 року на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року декілька разів пред`являвся стягувачем ОСОБА_1 для виконання.
 
Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Платаша В. О. від 06 червня 2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/1355/14-ц, виданого 18 липня 2014 року, закінчено у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення в повній мірі відповідають зазначеним вимогам закону.
 
Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
 
Відповідно до частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
 
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
 
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Частиною другою статті 1230 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.
 
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивач є спадкоємцем вкладника ОСОБА_2 , до неї перейшов у порядку спадкування грошовий вклад з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходиться у Львівському відділенні КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку, за життя ОСОБА_2 не було присуджено до стягнення неустойку, тому дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
 
До спірних правовідносин не застосовуються положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вкладником кредитної спілки був спадкодавець, а не позивач, остання не успадкувала права на стягнення неустойки, оскільки такого права за життя не набув спадкодавець.
 
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 753/4351/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 753/20247/17, від 09 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16, ухвалених у справах за участю цих же сторін з тим же предметом позову щодо стягнення пені, однак за інший період часу. 
 
Посилання касаційної скарги на рішення Верховного Суду України не мають значення для вирішення цієї справи, оскільки такі рішення стосуються права спадкодавця на отримання процентів та вкладу за договором вкладу, а не неустойки, а також права вкладника на стягнення пені, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів», тоді як позивач у даній справі не є вкладником.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
  
Судді:                                                                                                    Н. О. Антоненко
 
                                                                                                               В. І. Журавель
 
                                                                                                          М. М. Русинчук