ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/1836/19	Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М. 	
Провадження № 33/817/72/20 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю адвоката Возьного Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Возьного Я.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Гусятинського районного суду від 10 січня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Гусятинського районного суду від 10 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
       Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 20 жовтня 2019 року о 00 год. 30 хв. керував автомобілем «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_1 по одній із вулиць в с. Яблунів Гусятинського району Тернопільської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідала обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі адвокат Возьний Я.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповноту та необ`єктивність розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
       Вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення працівники поліції невірно та нечітко сформулювали суть правопорушення, зокрема незрозуміло від проходження якого огляду правопорушник відмовився та спосіб його проведення. 
       Вказує на неправомірність дій працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому зазначено інші ознаки алкогольного сп`яніння, ніж ті, що виявлені у правопорушника після зупинки транспортного засобу.
       Посилається на те, що працівники поліції всупереч вимогам п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року №1413/27858 не оформили направлення на огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння та не долучили його до матеріалів справи.
       Вважає, що письмові пояснення свідків не узгоджуються із протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки час, вказаний свідками у письмових поясненнях не збігається із часом подій.
       Крім цього, вказує, що під час здійснення працівниками поліції пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння були відсутні свідки, що підтверджується долученими працівниками поліції відеоматеріалами, а тому письмові пояснення свідків не можуть бути взяті судом до уваги як належні та допустимі докази у справі. 
       Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення без допиту свідків у судовому засіданні, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів.
       Вказує, що всупереч вимогам ст.266 КУпАП працівники поліції не здійснили жодних дій щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспор тним засобом.
       Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що повний текст постанови суду було складено 30 січня 2020 року, що позбавило його можливості оскаржити її у встановлений законом строк.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Возьного Я.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 20.10.2019 року серії ОБ №050758 інспектором СРПП №2 Гусятинського ВП лейтенантом поліції Гардиш Х.І. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 20 жовтня 2019 року о 00 год.30 хв. автомобілем «Пежо Експерт» д.н.з. НОМЕР_1 по одній із вулиць в с. Яблунів,Гусятинського району Тернопільської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідала обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків.
       Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
       Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 20.10.2019 року близько 00 год. 40 хв. в с. Яблунів Гусятинського району в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
       Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.
       Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
       Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, у присутності двох свідків, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою як газоаналізатора “Drager”, так і у медичному закладі.
       Щодо доводів апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу на огляд в медичний заклад з метою виявлення стану сп`яніння, то відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння видається працівниками поліції у разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявлення водієм бажання пройти такий огляд у медичному закладі. Як встановлено судом, ОСОБА_1 від такого огляду відмовився на місці зупинки транспортного закладу і у медичному закладі.
       Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння були відсутні свідки, оскільки, як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 підтвердив їх присутність, звертаючись до працівників поліції із запитанням про те, де вони зупинили вказаних свідків та чому не залучили свідків із осіб, які були присутні на місці події.
Безпідставними є твердження апелянта щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.
Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наведеного апелянтом припущення. 
       Посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовують події правопорушення та не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Окрім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
       Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення розглянув справу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі — відсутні.
       Оскільки копію повного тексту постанови суду адвокат ОСОБА_1 - Возьний Я.В. отримав 30 січня 2020 року, строк на апеляційне оскарження йому слід поновити, визнавши причини пропуску поважними.
       На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
                                п о с т а н о в и л а:
Поновити адвокату Возьному Я.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу адвоката Возьного Я.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду від 10 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя