П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1835/19	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водопостачання м.Возненсенська" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року по справі за позовом Комунального підприємства "Водопостачання м.Возненсенська" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року Комунальне підприємство "Водопостачання м.Возненсенська" (далі КП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі ДФС) та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 жовтня 2018 року №00093951406. 
В обґрунтування позову було зазначено, що акт перевірки КП містить висновок про порушення вимог Положення про ведення касових операцій у Національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 15 грудня 2004 року №637 (надалі Положення № 637) щодо своєчасного та повного оприбуткування готівки в касі в день її фактичного надходження, але вказане Положення втратило чинність з 1 січня 2018 року, а тому застосування штрафу на підставі нечинного нормативного акту носить протиправний характер. Також позивачем було зазначено, що готівкові кошти в сумі 37188,89 грн. були своєчасно і в повній сумі ним оприбутковані, не було роздруковано лише Z-звіти в день отримання готівки.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року в позові відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, КП подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 вересня 2018 року ревізори ДФС провели фактичну перевірку КП щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів, результати якої оформлені актом № 0235/14/29/14/33321803.
В акті перевірки зафіксовано, що позивач допустив два випадки не оприбуткування готівкових коштів в повній сумі їх фактичного надходження в день отримання готівки в книзі обліку розрахункових операцій (далі КОРО) на підставі фіскальних звітних чеків (Z-звітів):
- 14 червня 2016 року позивач отримав готівкові кошти в сумі 5 000,0 грн., Z-звіт в день отримання готівки не роздруковано;
- 01 лютого 2017 року отримані готівкові кошти в сумі 32 188,89 грн., Z-звіт в день отримання готівки не роздруковано.
На підставі вказаних висновків та акту перевірки, 10 жовтня 2018 року відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № 00093951406, яким до КП застосовано штраф в розмірі 185 944,45 грн..
Винесення вказаного рішення і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з доведеності факту невчасного оприбуткування готівки, а також з того, що втрата чинності Положенням №637 не має значення для даного спору, оскільки порушення, які виявив відповідач, допущені позивачем в 2016 і 2017 роках, тобто під час дії Положення №637, а тому відповідач вірно встановив факт порушення та правомірно застосував до позивача штраф.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає Положення.
За визначенням пункту 1.2 Положення оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.
Пунктом 2.6 Положення передбачено: уся готівка, що надходить до кас, мас своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Згідно з абзацом третім пункту 2.6 вказаного Положення у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (даних розрахункової книги).
Згідно з ст.3 ч.1 п.9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.
Відповідно до статті 2 вказаного Закону фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті; денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.
З наведеного вбачається, що оприбуткуванням готівки є: фіксація отриманої готівки в повній сумі у фіскальних звітних чеках РРО (Z-звітах) та відображення на підставі Z-звітів отриманої готівки в КОРО. При цьому, оприбуткуванням готівки є сукупність вищенаведених дій і невиконання кожної з них призводить до порушення вимог Положення.
Як встановлено за результатами перевірки та фактично не оскаржується КП (позивачем оскаржується лише правові висновки (тлумачення) ДФС відповідних фактичних обставин) 14 червня 2016 року позивач отримав готівкові кошти в сумі 5 000,0 грн., Z-звіт в день отримання готівки не роздруковано, натомість роздруковано 16 червня 2016 року; 01 лютого 2017 року отримані готівкові кошти в сумі 32 188,89 грн., Z-звіт в день отримання готівки не роздруковано, натомість роздруковано 02 лютого 2017 року (на більшу суму).
Наведене свідчить про допущення КП не оприбуткування готівки в повній сумі її фактичного надходження на суму 5000,0 грн. та 32188,89 грн. в 2016 - 2017 роках відповідно, що виявилось у несвоєчасному роздрукуванні Z-звіту та що свідчить про обґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення.
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що втрата чинності Положенням не має значення для даних спірних правовідносин, оскільки порушення, які виявив відповідач, допущені позивачем в 2016 і 2017 роках, тобто під час дії Положення, вимогами якого КП повинно було керуватись в зазначений період.
Крім того, відповідно до положень ст.15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до  Податкового кодексу України.
Положеннями ст.54.3.3 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до ст.58.2 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
З аналізу наведеного вбачається, що спірне податне повідомлення-рішення приймалось на підставі та на виконання норм ПК України, а не Положення, а тому доводи апеляційної скарги з приводу того, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на підставі нечинного нормативно правового акту (Положення), колегія суддів не приймає до уваги.
Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що спірні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів  статті 139 КАС України  підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водопостачання м.Возненсенська" - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.