Ухвала
28 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 621/755/13-ц
провадження № 61-36194св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, як правонаступник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, Зміївська міська рада Харківської області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року в складі судді Носова Г. С., додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року в складі судді Носова Г. С. та постанову апеляційного суду Харківської області 
від 27 березня 2018 року в складі колегії суддів: Піддубного Р. М., 
Коваленко І. П., Котелевець А. В.,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2013 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, Зміївська міська рада Харківської області, про поновлення права користування земельною ділянкою.
Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 встановлено межі належної їй земельної ділянки на АДРЕСА_1 згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 9694165 від 14 листопада 2001 року.
Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 8 кв. м 
на АДРЕСА_2 відповідно до схеми в додатку № 3 висновку судової земельно-технічної експертизи від 26 січня 2015 року № 7827 на лінії межування із земельною ділянкою НОМЕР_1 , позначену буквами «г» - «в»- «ж» - «б» - «е» відміченою синім кольором.
Зобов`язано ОСОБА_2 знести шиферний паркан з боку північно-східної сторони (земельна ділянка НОМЕР_1) довжиною 4,93 м та 
з боку вул. 152-ї Стрілецької Дивізії у м. Змієві Харківської області довжиною 1 м відповідно до схеми у додатку № 3 висновку судової земельно-технічної експертизи від 26 січня 2015 року № 7827 на лінії межування, позначену буквами «г» - «в»- «ж» - «б» - «е» відміченою синім кольором.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 114,71 грн, 1 500 грн витрат на правову допомогу, витрати на проведення судової експертизи 3 478 грн, витрати, пов`язані з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи 1 000 грн, а всього - 6 092,71 грн.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 серпня 
2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення прав скасовано і ухвалено нове рішення.
Зобов`язано ОСОБА_2 встановити довгострокові межові знаки на відстані не менше 1 метра від стіни одноповерхової будівлі ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 .
В іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області 
від 27 серпня 2015 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою позовною заявою, в якій просила: зобов`язати ОСОБА_2 повернути їй самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 34,45 кв. м на 
АДРЕСА_2 відповідно до схеми самовільно зайнятої земельної ділянки, позначену буквами «А» - «Б» - «С» - «Д» - «Е»; зобов`язати ОСОБА_2 привести земельну ділянку на АДРЕСА_2 у придатний для використання стан шляхом знесення шиферного паркану з боку північно-східної сторони (ділянка № НОМЕР_1 ) довжиною 5,73 м відповідно до схеми самовільно зайнятої земельної ділянки, позначену буквами «Д» - «Е» та з боку вул. 152-ї Стрілецької Дивізії довжиною 1,25 м, позначену буквам «А» - «Б».
Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 34,45 кв. м, що розташована на АДРЕСА_2 , відповідно до cхеми самовільно зайнятої земельної ділянки, позначену буквами «А» - «Б» - «С» - «Д» - «Е».          
Зобов`язано ОСОБА_2 привести земельну ділянку на 
АДРЕСА_2 у придатний для використання стан шляхом знесення шиферного паркану з боку північно-східної сторони (ділянка № НОМЕР_1 ) довжиною 5,73 м відповідно до схеми самовільно зайнятої земельної ділянки, позначеної буквами «Д» - «Е»   та з боку вул. 152 Стрілецької Дивізії довжиною 1,25 м, позначену буквами «А» - «Б».
Додатковим рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь 
ОСОБА_1 судові витрати: по сплаті судового збору у розмірі 
114,71 грн, 1 500 грн витрат на правову допомогу, витрати на проведення судової експертизи - 3 478 грн, витрати, пов`язані з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи - 1 000 грн, а всього - 6 092,71 грн.
Постановою апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2018 року рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 30 жовтня 2017 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11 вересня 
2017 року, додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2018 року, ухвалити нове судове рішення, яким вирішити спір по суті, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
07 серпня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Системою автоматизованою розподілу справ для розгляду касаційної скарги  ОСОБА_2 визначено колегію суддів у складі: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (частина 1 статті 39 ЦПК України). 
Суддею Фаловською І. М. заявлено самовідвід у цій справі з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, якими передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 
1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення 
від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява 
№ 11/1987/134/188, § 46).
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
В обґрунтування наявності підстав для самовідводу суддя Фаловська І. М. зазначила, що приймала участь у розгляді цієї справи судом касаційної інстанції та за результатом розгляду касаційної скарги була постановлена ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, якою рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
У зв`язку із тим, що суддя Фаловська І. М. приймала участь у розгляді цієї справи за участю сторін та висловлювала свою правову позицію щодо спірних правовідносин, вказані обставини можуть викликати в учасників даної справи сумніви у неупередженості та об`єктивності судді 
Фаловської І. М. при розгляді справи.
З метою недопущення сумнівів сторін у справі в об`єктивності й неупередженості суддів та суду у розгляді зазначеної справи заява судді Фаловської І. М. про самовідвід підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 36, 39 - 41 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Заяву судді Фаловської І. М. про самовідвід задовольнити.
Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
В. В. Сердюк