ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року	Львів	Справа № 460/1953/19 пров. № 857/12629/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Попка Я.С., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінералагро" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 460/1953/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінералагро" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказ,-
суддя в 1-й інстанції – Комшелюк Т.О., час ухвалення рішення – 21.10.2019 року,
місце ухвалення рішення – м. Рівне, дата складання повного тексту рішення – 21.10.2019 року,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінералагро» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу від 14.08.2019 № 2161 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 № 1604 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро», код 38869393».
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно видано спірний наказ, оскільки у плані-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік ТОВ «Мінералагро» відсутнє. У спірних правовідносинах контролюючий орган вдався до не передбаченого законом, визначеного на власний розсуд, порядку реалізації управлінської функції контролю, шляхом внесення змін до наказу, який вичерпав свою дію в часі. Оскарження наказу не зупиняє його дію, не є перешкодою в його реалізації та не може змінити терміни проведення планової перевірки суб`єкта господарювання.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що у плані-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік ТОВ «Мінералагро» відсутнє. Крім того, позивач вважає, що правомірно не допустив до перевірки контролюючий орган, оскільки його не було належно повідомлено про дату початку і тривалість перевірки, а тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню. Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач приймаючи оскаржуваний наказ діяв на підставі, в межах та у спосіб, визначені чинним законодавством.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 29 травня 2018 року, згідно з планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік та на підставі ст.20 розділу І, ст.ст.75, 77, 82 гл.8 розділу ІІ Податкового кодексу України, начальником Головного управління ДФС у Рівненській області виданий наказ «Про проведення документальної панової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро», код 38869393» № 1604, відповідно до якого наказано провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Мінералагро» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2018, тривалістю 10 робочих днів з 11.06.2018.
Головним управління ДФС у Рівненській області було повідомлено ТОВ «Мінералагро» про проведення перевірки шляхом надіслання рекомендованим листом з повідомленням копії наказу та повідомлення про проведення перевірки від 29.05.2018 № 481.
Посадових осіб контролюючого органу позивачем до перевірки допущено не було, наказ Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 № 1604 - оскаржено в судовому порядку, про що відповідачем складений акт відмови платника податків у допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро» від 11.06.2018 №220/17-00-14-01/38869393.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі № 817/1510/18 позовну заяву ТОВ «Мінералагро» до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу залишено без розгляду.
16 січня 2019 року, згідно з планом-графіком проведення документальних планових перевірко платників податків на 2018 рік, на підставі ст.20 розділу І, ст.ст.75,77, 82 гл.8 розділу ІІ Податкового кодексу України, ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі № 817/1510/18 та з метою реалізації обов`язку контролюючого органу в частині проведення перевірки, Головним управлінням ДФС у Рівненській області виданий наказ № 144, відповідно до якого наказано внести зміни до п.1 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 № 1604 «Про проведення документальної панової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро», код 38869393» в частині терміну початку перевірки, а саме дату «з 11.06.2018 року» замінити на «з 17.01.2019 року».
17 січня 2019 року позивачем було відмовлено у допуску посадових осіб Головного управління ДФС у Рівненській області до проведення документальної планової виїзної перевірки. Вказаний наказ позивачем був оскаржений до суду.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі № 460/96/19 у задоволенні позову позивачу відмовлено, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 залишено без змін.
14.08.2019 року, начальником Головного управління ДФС у Рівненській області виданий наказ № 2161 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС У Рівненській області від 29.05.2018 року № 1604 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро», код ЄДРПОУ 38869393», згідно з яким на підставі плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік, на підставі ст. 20, 75, 77, 82 ПК України, а також враховуючи постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 року у справі № 460/95/19, з метою реалізації обов`язку контролюючого органу в частині проведення перевірки, наказано внести зміни до п. 1 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 року № 1604 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро», код ЄДРПОУ 38869393» в частині терміну початку перевірки, а саме: дату «з 11.06.2018 року» замінити на «з 19.08.2019 року».
Не погоджуючись із наказом від 14.08.2019 року № 2161 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 року № 1604 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро», код ЄДРПОУ 38869393», ТОВ «Мінералагро» звернувся з позовом до суду про його скасування цього.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення  вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
За правилами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Пунктом 77.1 статті 77 ПК України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
У відповідності до пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що необхідними умовами для проведення планової документальної перевірки платника податків є включення останнього до плану-графіку перевірок та видача наказу про її проведення.
При цьому, нормами Податкового кодексу України не визначено порядок дій контролюючого органу, у тому випадку, коли не вдалося провести документальну планову перевірку, що передбачена у плані-графіку, зокрема, у випадку не допуску посадових осіб до перевірки та оскарженням відповідного наказу.
Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що незважаючи на те, що зміну дати початку проведення перевірки законодавчо не врегульовано, проте контролюючий орган не позбавлений такого права. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №820/2777/18.
Наявність рішення контролюючого органу про призначення перевірки, прийнятого на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, зумовлює необхідність його реалізації у спосіб, не заборонений законом, у разі встановлення обставин, які унеможливлюють проведення перевірки у визначений наказом строк.
Обставинами, що унеможливили проведення перевірки підприємства позивача у визначений наказом строк слугував недопуск посадових осіб до перевірки та оскарження наказу до суду, тобто строк перевірки сплинув через незалежні від контролюючого органу обставини. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що будь-яких заборон щодо внесення змін до власних рішень, оформлених наказом контролюючого органу нормами чинного податкового законодавства України не встановлено, як і не передбачено видання нового наказу за результатами судового оскарження наказів про проведення перевірки.
Щодо покликань апелянта на те, що у відповідача відсутнє право проводити планову документальну перевірку поза строками, визначеними планом-графіком, колегія суддів зазначає, що позивач був включений до плану-графіку проведення перевірок на 2018 рік, в якому перевірка не відбулася внаслідок дій платника податків, а чинним податковим законодавством не передбачено обов`язку органу фіскальної служби вносити зміни у плани-графіки проведення планових перевірок.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі №819/1621/16 та від 27 травня 2019 року у справі №823/1665/16.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують. 
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінералагро" залишити без задоволення. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 460/1953/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Я. С. Попко 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 22.01.2020 року.