Дата документу  Справа № 334/1157/19 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/1157/19                                                 Головуючий в 1 інст. Баруліна Т.Є.
Провадження №33/807/75/20                                                 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2020 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю Четвертак ОСОБА_1 , його представника – адвоката Лазаренка Г.І., Тарасюка О.П., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року, якою провадження відносно
Четвертак ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, 01.02.2019 року о 07 годині 58 хвилин в м. Запоріжжі на перехресті вул. Товариська - вул. Тиражна в м. Запоріжжя, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «DAEWOO LANOS TF69Y» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , з місця пригоди поїхав. Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_2 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що при розгляді справи було допущено грубе порушення норм процесуального права, оскільки його, як потерпілого, не було повідомлено про розгляд справи, чим було порушено принцип рівності сторін. Вказує, що йому не надали можливості заявляти клопотання та продемонструвати матеріали справи, які істотно могли вплинути на рішення суду. Просить скасувати постанову суду, направити справу на розгляд в той же суд в іншому складі суду. 

В запереченнях на апеляційну скаргу Четвертак ОСОБА_1 зазначив, що заперечує проти вчинення ДТП та вважав дану ситуацію конфліктом між учасниками дорожнього руху, тому не придав значення поведінці водія ОСОБА_2 і продовжив рух. Вказує, що наявні потертості на задньому бампері його автомобіля не пов`язані з ДТП, а взаємне розташування автомобілів і механізм їх контактування під час можливого зіткнення повністю виключає залишення слідів на правій стороні бамперу автомобіля Део Ланос. Просить ухвалити судове рішення з урахуванням наданих заперечень. 
Заслухавши ОСОБА_2 , який уточнив апеляційну скаргу, Четвертак ОСОБА_1 та його представника – адвоката Лазаренка Г.І., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
Не дивлячись на те, що в апеляційній скарзі апелянт посилається на норми ЦПК, у судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що повністю підтримує апеляційну скаргу та скоригував доводи апеляційної скарги, з посиланням на норми КУпАП.

Враховуючи визначені ст. 294 КУпАП повноваження суду апеляційної інстанції та обмежені підставі при вирішенні питання щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду, з урахуванням викладених ОСОБА_2 при апеляційному розгляді пояснень щодо уточнених обґрунтувань апеляційної скарги, суддею апеляційної інстанції вирішено розглянути апеляцію ОСОБА_2 по суті.

Так, перевіряючи доводи апелянта стосовно не повідомлення його, як потерпілого, про розгляд справи в суді першої інстанції апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Положення ч.2 ст. 268 КУпАП регламентують виключний перелік справ, щодо яких існує обов`язкова участь в розгляді справи саме правопорушника. Між тим, участь потерпілого не є обов`язковою та така участь пов`язана в ініціативою самої особи. 

Натомість, з огляду на матеріали справи слід констатувати, що суд першої інстанції не дотримався вимог ч.2 ст. 277-2 КУпАП щодо повідомлення, у даному випадку, потерпілого про судовий розгляд справи.

Разом з тим, апеляційним судом, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_2 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_2 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. 

Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи і, апелянт реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Твердження ОСОБА_2 про те, що строки, передбачені ст. 38 КУпАП не сплинули, оскільки він не був присутній у суді першої інстанції, безпідставні.
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2019 року ОСОБА_4 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом 15 листопада 2019 року, тобто після закінчення трьохмісячного строку встановленого ч. 2 ст. 38 КУпАП України для накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, місцевий суд прийшов до правильного висновку про закриття провадження відносно Четвертак ОСОБА_1 на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що не відноситься до реабілітуючої обставини.
Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, тобто закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення з підстав, передбачених ст. 38 КУпАП є обов`язком суду і не пов`язано із участю чи волевиявленням інших осіб.
Доводи апелянта про направлення справи на новий розгляд не узгоджуються із положеннями ст.294 КУпАП щодо повноважень суду апеляційної інстанції, а тому апеляційний суд визнає їх не спроможними. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року, якою провадження відносно Четвертак ОСОБА_3  закрито за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                         М.С. Тютюник