ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2171/20 Справа № 216/4106/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М., 
суддів - Барильської А.П.,Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Чубіна А.В.
сторони справи:
позивач: Акціонерне товариство «Правекс -Банк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Правекс Банк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року, ухваленого суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року  Акціонерне товариство «Правекс -Банк» (надалі – АТ «Правекс -Банк») звернулось до суду з позовом  до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 31.10.2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є позивач та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 3756-107/06Р. За умовами укладеного договору ОСОБА_1 отримав в кредит кошти в сумі 16000 доларів США, зі сплатою 12,00 % річних за користування та строком погашення до 31.10.2031 року. 
В якості забезпечення виконання позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 3756-107/06Р від 31.10.2006 року, між банком та ОСОБА_2 укладений Договір поруки № 3756-107/06Р від 31.10.2006 року.
Відповідач ОСОБА_1 допустив порушення обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків, в результаті чого станом на 08.02.2016 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 11124,00 долара США та заборгованість по відсоткам 1992,21 долара США, яку позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів як з боржника та поручителя та судові витрати. 
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року, АТ «Правекс -Банк» відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача АТ «Правекс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги представник позивача зазначає, що судом проігноровано узгоджений між сторонами строк дії кредитного договору до 31 жовтня 2031 року, тому строк позовної давності позивачем не пропущений. З вимогою про дострокове погашення кредитної заборгованості банк звернувся до боржника та поручителя 14 березня 2016 року, а в серпні 2017 року із позовом до суду, в межах строку позовної давності.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті. 
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Колегія суддів відмовила представнику позивача в задоволенні клопотання про відкладення розгляд справи. Відповідач ОСОБА_1 , за адресою місця реєстрації судову кореспонденцію не отримує. Судове повідомлення, яке надсилалось відповідачу за адресою місця реєстрації, проте повернуто без вручення ізвідміткою, що адресат не проживає.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.  
Судом першої інстанції встановлено та видно з матеріалів справи, що 31.10.2006 року між АТ «Правекс -Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений зазначений кредитний договір, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 16000 доларів США строком до 31.10.2031 року зі сплатою 12,00 % річних на умовах визначених в кредитному договорі. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору сторони встановили графік та порядок погашення заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів до 10 числа кожного місяця протягом всього часу дії договору з кінцевим терміном погашення 31.10.2031 року. (а.с. 10-14).
Згідно наданим позивачем АТ «Правекс -Банк» розрахунком заборгованості, станом на 08.02.2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом у розмірі 13116,21 доларів США, яка складається з наступного: 11124,00 доларів США заборгованість за кредитом, 25,96 доларів США проценти, 1966,25 доларів США заборгованість за прострочені проценти (а.с. 24-27).
В якості забезпечення виконання позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 3756-107/06Р від 31.10.2006 року, між банком та ОСОБА_2 укладений Договір поруки № 3756-107/06Р від 31.10.2006 року. За умовами укладеного договору, ОСОБА_2 зобов`язався у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором виконати за нього зобов`язання на умовах та в строки, встановлені кредитним договором (п.2.1. договору поруки). Поручитель, у порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 позичальника за кредитним договором № 3756-107/06Р від 31.10.2006 року (п.1.1.) (а.с.16-17).
Пунктом 4.1 Договору поруки, сторони узгодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 жовтня 2034 року (а.с.17).
Відмовляючи АТ «Правекс -Банк» в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався п.п.3.1,9.1,6.1.14 умов кредитного договору та дійшов висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду із позовом. Посилаючись, що строк дії договору страхування закінчився 30 жовтня 2009 року, то відповідно строк кредитного договору закінчився достроково 09 листопада 2009 року, тоді як позивач звернувся до суду з даним позовом лише 31 серпня 2017 року.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. 
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.
Колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності для захисту порушених прав.
Відповідно до п.п.9.7 кредитного договору у разі неналежного виконання позичальником своїх обов`язків визначених п.п. 6.1.14 строк користування грошовими коштами, визначений в п.1.2 договору припиняється достроково, на 10-й день після закінчення договору страхування чи заміні его умов з вини позичальника.
Відповідно до п. 6.1.14 на протязі строку дії кредитного договору позичальник зобов`язаний забезпечити страхування майна, переданого в іпотеку Банку згідно п.3.1. даного Договору шляхом укладення щорічно до 31 жовтня договорів страхування зі страховими компаніями, визначеними Банком, а також письмово погоджувати умови договору страхування та не вчиняти дій направлений на зміну цих умов.
Відповідно до п.3.1 Кредитного договору майно, яке повинно було бути застраховане – квартира АДРЕСА_1 
 Згідно п.9.1. Договору страхування укладеного між ПАТ «Страхова компанія «Правекс-страхування» та ОСОБА_1 від 31.10.2006 року дія договору страхування припиняється при закінченні строку дії договору; при виконанні Страховиком зобов`язань перед страхувальником в повному обсязі; у разі несплати Страхувальником страхового платежу або його частки у строки, передбачені Сертифікатом та в передбаченому розмірі з 00 годин дня, наступного за днем, як строк оплати визначеного платежу; в інших випадках, передбачених Правилами страхування та законодавством України.
Положеннями п.7.1.4. кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення обставин. Передбачених п.п.4.4.,9.3,9.4,9.7 кредитного договору, банк має право достроково стягнути заборгованість в повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна чи звернути стягнення на грошові кошти чи майно, що належить боржнику.
Разом з тим відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Отже, колегія суддів не може погодитися, що строк дії кредитного договору припинено, оскільки дострокове стягнення кредитних коштів, є правом банку, а не його обов`язком.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Так, згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення божником зобов`язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. 
Згідно умов укладеного між позивачем та ОСОБА_2 договором поруки сторони узгодили, що строк дії договору до 31 жовтня 2034 року (Пунктом 4.1) (а.с.17).
Отже, порука не припинена, тому поручитель ОСОБА_2 відповідає солідарно із боржником ОСОБА_1 в межах заборгованості за кредитним договором. 
Колегією суддів перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості, із яким погоджується. Відповідачі не заперечували проти розміру заборгованості за кредитним договором, доказів про сплату кредитних зобов`язань у більшому обсязі, ніж ураховано в розрахунку заборгованості позивачем не надано.
Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.
Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.
Згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту в рівних частках в сумі 53 дол.США щомісячно до 10 числа наступного місця п.4.1. Відсотки за користування кредитними коштами підлягають сплаті щомісячно ( за час фактичного користування) в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків (п.4.2) (а.с.11).
Отже, сторони дійшли згоди про щомісячне погашення кредиту та відсотків за його користування.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, останній щомісячний платіж по погашенню заборгованості за кредитом відповідачем ОСОБА_1 проведений 12 червня 2014 року на суму 115,13 дол.США, за відсотками 12 червня 2014 року на суму 53 дол.США (а.с.25,27).
Як видно з матеріалів справи, вперше до суду із позовною заявою АТ «Правекс -Банк» звернувся до Високопільського райнного суду Херсонської області у червні 2017 року, проте ухвалою суду від 26 червня 2017 року позовну заяву повернуто заявнику для подання за місцем проживання відповідачів в м.Кривому Розі (а.с.8).
Прострочка виконання позичальником ОСОБА_1 щомісячних платежів по кредиту та відсотків виникла у липні 2014року, із позовом АТ «Правекс -Банк» вперше звернувся в червні 2017 року, отже строк позовної давності, передбачений ст.267 ЦП України позивчем не пропущений до жодного з щомісячних платежів.
Колегією суддів перевірено правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, який вважає доведеним та погоджується з його відомостями, які відповідають умовам укладеного договору. 
На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до переконання, що рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року ухвалено без повного урахування наявних у справі доказів, сороку дії кредитного договору та договору поруки, тому згідно положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог АТ «Правекс -Банк». 
Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом та за подання апеляційної скарги АТ «Правекс -Банк» сплачений судовий збір у сумі 12745,50 грн.(5098,20+7647,30)
У зв`язку із тим, що позовні вимоги АТ «Правекс -Банк» задоволено, тому з кожного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частка х по 6372,75 грн., з кожного.
Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правекс -Банк» задовольнити.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2   про стягнення боргу за кредитним договором № 3756-107/06Р від 31.10.2006 року задовольнити.
Стягнути солідарно з   ОСОБА_1 та  ОСОБА_2   на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» достроково заборгованість за кредитним договором  № 3756-107/06Р від 31.10.2006 року  в сумі 13116, 21 долара США, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 11124,00 долара США та заборгованість по відсоткам 1992,21 долара США, що станом на дату розгляду справи по курсу НБУ 24,44,  становить 320560,17 грн. в гривневому еквіваленті.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» судові витрати зі сплати судового збору в сумі по 6372,75 грн., з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року.

Головуючий: 

Судді: