ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3431/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                         Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 11.10.2019 р. у справі № 280/3431/19
за позовом   ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
встановив:
Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - правонаступником якого є Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:
-  визнати дії відповідача щодо відмови позивачу призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня її звернення, а саме: з 01.11.2018 року, зарахувавши у її пільговий трудовий стаж роботу за період з 01.09.1983 р. по 12.07.1984р.(навчання), з 23.07.1984 р. по 10.08.1986 р. з 11.08.1086 р. по 21.10.1986 р., з 20.01.1987р. по 16.11.1988 р., з 02.01.1989р. по 08.09.1999 року на посаді кокономотальниці до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено. Рішення вмотивовано тим, що позивач не звертався до відповідача із належною заявою про призначення пенсії.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду, що викладені у рішенні, дійсним обставинам справи. 
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що 05.11.2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. До заяви були долучені відповідні документи.
14.01.2019 року позивачем було отримано письмову відповідь, згідно з якою, на думку відповідача, позивач  не має права на призначення пільгової пенсії.
Зазначає, що  пільговий стаж підтверджено документами  відповідно до постанови КМУ від 05.07.2006 року № 920 «Про внесення змін до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме – уточнюючою довідкою ліквідатора ВАТ «Шовкова нитка».
Зазначає, що з моменту прийняття її на роботу на посаду «кокономотальниці» з 23.07.1984 року характер і умови правці не змінювалися.
Також зазначає, що є заява та додані документи, є правовий висновок відповідача щодо відсутності підстав для призначення пільгової пенсії, тому абсолютно недоречно посилання відповідача на відсутність заяви про призначення пенсії.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі.
На апеляційну скаргу відповідачем надано відзив, у якому він погоджується з правовою позицією суду, а крім того, зазначає, що позивач не мала права на призначення пільгової пенсії на час звернення із заявою від 05.11.2018 року, оскільки відсутні дані щодо атестації робочих місць стосовно посади кокономотальниці 4 р. на дільниці лабораторії № 1, яку позивач обіймав. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.
Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши дотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2018 позивач звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - правонаступником якого є Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, з заявою, в якій просила прорахувати право на призначення пенсії за віком за Списком №2 згідно довідки ВАТ «Шовкова нитка» від 15.02.2010 № 213.
Відповідачем на підставі заяви позивача від 05.11.2018 року  проведено попередню правову оцінку документів та листом від 14.01.2019 №9/П-9 повідомлено позивачу, що на сьогоднішній момент у зв`язку з відсутністю спеціального стажу вона не має права на призначення пенсії за Списком № 2 відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також позивачу роз`яснено, що її загальний страховий стаж складає 32 роки 3 місяці 20 днів, пільговий, згідно довідки виданої ВАТ "Шовкова нитка" від 15.02.2010 р. №213 за період роботи з 23.07.1984 р. по 08.09.1999 р. (Сп.№2), складає за Сп.№2 - 7 років 8 місяців 16 днів, з урахуванням результатів атестації робочих місць за умовами праці робітників на пільгове пенсійне забезпечення - Наказ №137 від 24.11.1994 року, а саме посада кокономотальниці в лабораторії №1 не була атестована, що не дає права на врахування періоду з 22.08.1992 р. до пільгового стажу. Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право виходу на пенсію на пільгових умовах позивач матиме у 57 років. 
Суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відповідач, розглядаючи заяву позивача від 05.11.2018 року про визначення права на призначення пенсії за віком за Списком №2 згідно довідки ВАТ    «Шовкова нитка» від 15.02.2010 № 213 не мав права та обов`язку відповідно до вимог чинного законодавства вирішувати питання про призначення пенсії за віком.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, проте вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ст. 114  Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-IV)  передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. 
На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. (пункт 2 частини 2статті 114 Закону № 1058- IV).
Частиною 2 ст. 114 Закону передбачається, що працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  абзацом першим  частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Статтею 44  Закону № 1058-IV  встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.
Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі  Порядок № 22-1).
Згідно пункту 1.2 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.
Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший визначений розділом ІІ Порядку № 22-1.
Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1 - 4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Положеннями пункту 2.23 Порядку № 22-1 передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
У відповідності до вимог пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених  у  ній  відомостей  про  особу  даним  паспорта  та  документам  про  стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).
З аналізу викладених норм слідує, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за вислугу років, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.
Як вбачається із заяви від 05.11.2018 року, копія якої міститься у справі (а.с. 55), позивач просила «прорахувати право на призначення пенсії за віком (сп.2) згідно довідки №213 від 15.02.2010 року».
Проведеною відповідачем  перевіркою уточнюючої довідки, виданої   ВАТ «Шовкова нитка» від 15.02.2010 № 213 було виявлено, що в Переліку робочих місць, виробництв, професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, затвердженому Наказом про результати атестації робочих місць від 24.11.1994 № 137,  відсутня атестація робочих місць в лабораторії № 1, де позивач працювала з 11.08.1986 по 21.10.1986, з 20.01.1987 по 16.11.1988, з 02.01.1989 по 08.09.1999.
Згідно результатів атестації робочих місць за умовами праці передбачено лише структурний підрозділ - кокономотальна дільниця, при цьому лабораторія № 1 не вказана як підпорядкований чи окремий структурний підрозділ. У зв`язку з цим пільгову довідку ВАТ «Шовкова нитка» від 15.02.2010 № 213 було направлено до відділу контрольно - перевірочної роботи для проведення перевірки. За результатами перевірки було складено акт про результати перевірки від 06.12.2018 № 1510/1, ліквідатором ВАТ «Шовкова нитка» видано оновлену пільгову довідку від 07.12.2018 № 44. Під час перевірки було підтверджено періоди роботи позивача за спеціальністю кокономотальниця 4 розряду кокономотальної дільниці з 23.07.1984 по 10.08.1986, кокономотальниця 4 розряду лабораторії № 1 кокономотальної дільниці з 11.08.1986 по 21.10.1986, з 20.01.1987 по 16.11.1988, з 02.01.1989 по 08.09.1999. Проте, встановити структурну підпорядкованість лабораторії № 1 до кокономотальної дільниці не має можливості, оскільки ліквідатор ВАТ    «Шовкова нитка» не надав відповідні документи.
Таким чином встановлено, що  у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 22.08.1992 по 08.09.1999 до стажу, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 2. Відповідачем було встановлено, що загальний страховий стаж позивача складає 32 роки 3 місяці 20 днів, пільговий стаж за Списком № 2 за період роботи в ВАТ «Шовкова нитка»  на посаді кокономотальниці 7 років 8 місяців 16 днів.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки таким доводам відповідача, проте, як вбачається з підстав позову, позивач також не згоден із  висновками відповідача, викладеними у відповіді на її заяву.
На думку колегії суддів,  відмова в позові лише з формальних підстав –  подання позивачем заяви невстановленої форми, без розгляду інших аргументів позивача не може вважатися обґрунтованою, зокрема з огляду на те, що позивач також звертався до відповідача із заявою 03.01.2019 р. про надання офіційної відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, про яку повідомляє відповідач у своєму відзиві (а.с. 50),  відповідь на яку «щодо призначення пенсії за віком» було надано 29.01.2019 року (а.с. 36) .
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та  за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим Постановою КМУ від 01.08.1992р. №442, та який набрав чинності з 21.08.1992р., і розробленими на виконання Порядку №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992р. №41.
Згідно з положеннями вказаного Порядку №442, атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
За змістом положень п.3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, а також документальне підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відсутність підтвердження вищезазначених обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 20.03.2018 у справі №607/5358/17, від 03.04.2018 у справі №132/3610/16-а, а також у висновках Верховного Суду України у постановах від 10 березня 2015 року (справа №21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13), від 02 грудня 2015 року (справа №21-1329а15), від 12 квітня 2016 (справа №21-6501а15). Також, Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року (справа №732/2003/14) висловлював правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

У відповідності до вимог пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє правильність оформлення заяви. Отже, колегія суддів вважає, що підставою для відмови у задоволенні позову є не стільки звернення позивача до відповідача із заявою невстановленої форми, правильність якої мав би перевірити відповідач під час її прийняття і за необхідності відкоригувати, скільки відсутність у позивача на момент звернення самого права на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 через відсутність відомостей про атестацію робочого місця – кокономотальниці в лабораторії № 1.
Згідно ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно  ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, доповнивши його мотивувальну частину висновками апеляційного суду, викладеними у постанові.  
Керуючись статтями 308, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Змінити рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.10.2019 р. у справі № 280/3431/19, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко