ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
Справа № 641/3649/15-ц
Провадження № 22-ц/818/513/20
04 лютого 2020 року         
м. Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії:
головуючого         – Сащенко І.С.
суддів          – Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.
за участю секретаря Іманвердізаде А.А.
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Актив-Оіл», Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, Публічне акціонернео товариство «Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ»,
третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Слоневська Дар`я Валеріївна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2  на рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2019 року (суддя Боговський Д. Є.) по справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Актив-Оіл», Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ», третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Слоневська Дар`я Валеріївна, про визнання недійсними іпотечних договорів та договорів купівлі-продажу, визнання права власності, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» до  ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Актив-Оіл», треті особи - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання договору недійсним,-
встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила визнати недійсними укладені між ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та посвідчені ПН ХМНО Слоневською Д.В. іпотечні договори № 791/1207 від 07.12.2007 року, реєстровий № 4678, № 221/0307 від 30.03.2007 року, реєстровий № 1126 з договорами про внесення змін та доповнень, № 23І/0307 від 30.03.2007 року, реєстровий № 1128 з договорами про внесення змін та доповнень; визнати недійсними укладені між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» та посвідчені ПН ХМНО Малаховою Г.І. договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1) нежитлової будівлі «літ. А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_1 площею 33,8 м2, 2) нежитлової будівлі літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_2 ) стаціонарної АЗС з магазином супутніх товарів за адресою: АДРЕСА_3 ; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно: 1) нежитлову будівлю «літ. А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_1 площею 33,8 м2, 2) нежитлову будівлю літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_2 ) стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів за адресою: АДРЕСА_3 , яка складається з будівель та споруд: літ. «Б-1» будівля (стаціонарна АЗС) з магазином супутніх товарів АГЗП площею 72,1 м2, літ. «В» навіс, літ. «Г» колонка ПРК, літ. «Д» колонка ПРК, літ. «Е» колонка ПРК, літ. «Ж» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «З» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «К» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «Л» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «М» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «Н» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «О» підземний резервуар для аварійного зливу палива, літ. «П» бензомаслоприймач, літ. «Р» резервуар накопичувач, літ. «С» зливне обладнання, літ. «Т» зливне обладнання; стягнути з ТОВ «Актив-Оіл» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6000 грн.
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що між нею та ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» у січні 2006 року укладено договір про сумісну діяльність, відповідно до умов якого сторони зобов`язались на основі співробітництва, шляхом здійснення дольових, трудових та інших внесків грошовими коштами, а також майном сумісно діяти з метою проведення реконструкції об`єктів нерухомого майна, а саме: 1) нежитлової будівлі «літ. А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_1 площею 33,8 м2; 2) нежитлової будівлі літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_4 ; 3) стаціонарної АЗС з магазином супутніх товарів за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 фактично проінвестовано грошові кошти в розмірі 3 млн. грн., результатом спільної діяльності було набуття позивачем у власність даних об`єктів. Однак в порушення умов даного договору про сумісну діяльність ці об`єкти нерухомого майна були зареєстровані на праві власності за ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» та в подальшому без згоди ОСОБА_1 , її волі та повідомлення були передані в іпотеку та переоформлені на ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» на підставі договорів купівлі-продажу. Позивач вважає ці договори іпотеки та купівлі-продажу нерухомого майна незаконними та недійсними.
Так, за судовим рішенням в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на майно боржника ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» – ці спірні об`єкти шляхом надання банку права продажу із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». В липні 2014 року ПН ХМНО ОСОБА_3 відмовила у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ», щодо спірних об`єктів нерухомого майна у порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» та здійсненні реєстрації прав власності на майно.
Враховуючи, що ОСОБА_1 , яка мала права першочергового покупця об`єктів нерухомості не було повідомлено про намір укладення договору купівлі-продажу, остання вважає ці договори недійсними. ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» внаслідок невиконання умов договору про спільну діяльність фактично позбавило її права на об`єкти нерухомості, що спричинило їй моральну шкоду, розмір якої з урахуванням тривалості страждань вона оцінили в сумі 6000 грн.
Відповідач ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» подало до суду зустрічний позов, в якому просило визнати недійсним договір про сумісну діяльність, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» 03.01.2005 року, посилаючись на те, що даний договір було укладено між сторонами для уникнення відповідальності за невиконання ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» умов кредитного договору та позбавлення набутого права власності законного власника оспорюваного нерухомого майна – ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ», даний договір не був зареєстрований, на виконання цього договору не було відкрито відповідного рахунку, отже не було реалізовано механізму щодо направлення грошових коштів на реалізацію цілей, визначених цим договором, у ОСОБА_1 відсутні документи на виконання робіт по будівництву об`єктів нерухомості, а також інші документи на підтвердження виконання цього договору сторонами, а тому цей договір має бути визнаний недійсним з моменту укладення.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічних вимог ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ». 
Представник відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1 , проти задоволення зустрічних вимог ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» не заперечувала.
Представник ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» в судове засідання не з`явився. 
Представник відповідача – ПН ХМНО Малахової Г.І. у судовому засіданні заперечувала проти заявлених ОСОБА_1 вимог.
Від третьої особи – ПН ХМНО Слоневської Д.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» - залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаним рішенням суду  ОСОБА_1  звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким її позов задовольнити в повному обсязі. 
Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на ті самі обставини, що і під час подання позову. Зазначає, що для задоволення її позову є всі підстави.
Правом на надання відзиву інші учасники справи не скористались.
Справа неодноразово призначалася апеляційним судом до розгляду, судові повістки, направлені на адресу апелянта поверталися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 
Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України в редакції Закону від  3 жовтня 2017 року, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження           під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання  або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не  мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не  знаходиться.
За пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо  проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи  зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є  обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так,  Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Законодавцем у статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати    процесуальні обов`язки.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність апелянта та інших учасників справи.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси  у спосіб, визначений законами або договором.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із їх необгрунтованості.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Із матеріалів справи вбачається, що 03 січня 2005 року між позивачем та ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» укладено Договір б/н про сумісну діяльність, за умовами якого сторони зобов`язались сумісно діяти з метою будівництва та проведення реконструкції об`єктів нерухомого майна, а саме:
1) нежитлової будівлі «літ. А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_1 площею 33,8 м2, 
2) нежитлової будівлі літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: 
АДРЕСА_2 ) стаціонарної АЗС з магазином супутніх товарів за адресою: АДРЕСА_3 .
Пунктом 1.4 даного Договору визначено, що ОСОБА_1 фактично інвестує грошові кошти в розмірі 3 млн. грн., а результатом спільної діяльності є набуття нею права власності на ці об`єкти нерухомості.
При цьому, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради 02.08.2006 року, право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 33,8 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «Компанія «Актив-Оіл», дата прийняття рішення про державну реєстрацію – 09.08.2006 року.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради 03.08.2006 року, право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 31,7 м2 за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано за ТОВ «Компанія «Актив-Оіл», дата прийняття рішення про державну реєстрацію – 07.08.2006 року.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Нововодолазькою селищною радою 28.09.2007 року, право власності на стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів за адресою: АДРЕСА_3 , яка складається з будівель та споруд: літ. «Б-1» будівля (стаціонарна АЗС) з магазином супутніх товарів АГЗП площею 72,1 м2, літ. «В» навіс, літ. «Г» колонка ПРК, літ. «Д» колонка ПРК, літ. «Е» колонка ПРК, літ. «Ж» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «З» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «К» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «Л» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «М» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «Н» підземний резервуар для зберігання палива, літ. «О» підземний резервуар для аварійного зливу палива, літ. «П» бензомаслоприймач, літ. «Р» резервуар накопичувач, літ. «С» зливне обладнання, літ. «Т» зливне обладнання, зареєстровано за ТОВ «Компанія «Актив-Оіл», дата прийняття рішення про державну реєстрацію – 02.10.2007 року.
Згідно ст. 11 ч. 2 та статті 328 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. 
За положеннями ст.1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі (ст. 1131 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Як було встановлено судовим розглядом, право власності на об`єкти нерухомості, які були визначені об`єктом договору про спільну діяльність, було зареєстровано на праві приватної власності за ТОВ Компанія «Актив-Оіл», про що свідчать копії свідоцтв про вправо власності на нерухоме майно.
Неправомірність набуття права власності прямо не випливає іззакону, незаконність його набуття судом не встановлювалась.
З вимогами про визнання реєстрації права власності незаконною та її скасування ОСОБА_1 до суду не зверталась 
Посилання позивача на положення п.5.1 договору, згідно якого об`єкти, визначені пунктом 2.1 даного договору після введення в експлуатацію повинні бути переоформлені на ОСОБА_1 та стають її власністю, не можуть бути прийняті судом як підстава для визнання права власності на спірні об`єкти нерухомості за позивачем, оскільки жодних доказів ( як то реєстрації договору в органах державної податкової інстанції, відкриття банківського рахунку спільної діяльності, зарахування нею коштів на цей рахунок, направлення проінвестованих грошових коштів на реалізацію цілей, визначених договором, подання звіту про виконання договору, тощо ) виконання нею умов договору остання не надала.
Крім того, п.10.1 договору про спільну діяльність передбачена відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, відповідно до якої винна сторона відшкодовує іншій стороні заподіяні збитки у повному обсязі.
Враховуючи викладене, обраний позивачем спосіб захисту порушеного, на її думку права, не можна вважати належним, а позовні вимоги – обгрунтованими.
Що стосується вимог про визнання недійсними іпотечних договорів № 791/1207 від 07.12.2007 року, реєстровий № 4678, № 221/0307 від 30.03.2007 року, реєстровий № 1126 з договорами про внесення змін та доповнень, № 23І/0307 від 30.03.2007 року, реєстровий № 1128 з договорами про внесення змін та доповнень, укладених між ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та посвідчених ПН ХМНО Слоневською Д.В., колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1—3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.
Згідно з положеннями ч.1-3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Із матеріалів справи вбачається, що право власності на об`єкти нерухомості, які є предметом вказаних іпотечних договорів, на час їх укладення було зареєстровано за ТОВ «Компанія «Актив-Оіл».
Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Таким чином, ТОВ «Компанія «Актив-Оіл», як законний власник спірного майна мало право на укладення будь-яких договорів.
Тому посилання на порушення ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» п.4.2 договору про спільну діяльність, відповідно до якого відповідач не має права будь-яким чином без погодження з ОСОБА_1 наданого у письмовому вигляді розпоряджатися новоствореним нерухомим майном, що є предметом інвестування та даного договору, у тому числі шляхом укладання угод оренди, користування, купівлі-продажу, іпотеки, тощо, висновків суду щодо дійсності іпотечних договорів не спростовує, оскільки неправомірність набуття спірних об`єктів у власність ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» є недоведеною.
Також не підлягають задоволенню вимоги про визнання недійсними укладених між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» та посвідчених ПН ХМНО Малаховою Г.І. договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1) нежитлової будівлі «літ. А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_1 площею 33,8 м2, 2) нежитлової будівлі літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП) за адресою: АДРЕСА_2 ) стаціонарної АЗС з магазином супутніх товарів за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки питання недійсності вказаних договорів вже було предметом судового розгляду.
Так, відповідно до рішення  господарського суду Харківської області від 11.01.2017 року у справі № 922/2656/16 позов ТОВ «Компанії "Актив-Оіл" задоволено; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 33,8 кв.м., Стаціонарної АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 72,1 кв.м. посвідчений на виконання скасованого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 638/21598/14 приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. 29.12.2014 року реєстровий № 2552, укладений між ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в особі Слобожанського Регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А-1» (стаціонарний АГЗП), що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 31,7кв.м посвідчений на виконання скасованого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 638/21598/14 приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. 30.12.2014 року реєстровий № 2554, укладений між ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в особі Слобожанське Регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; застосовано наслідки недійсності правочинів та визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Актив-Оіл» право власності на нерухоме майно, вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року рішення  господарського суду Харківської області від 11.01.2017року у справі № 922/2656/16 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ компанії "Актив-Оіл" відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2017 року у справі № 922/2656/16 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року у справі № 922/2656/16 скасовано; рішення господарського суду Харківської області від 11.01.2017 у справі № 922/2656/16 змінено; абзац четвертий резолютивної частини рішення господарського суду Харківської області від 11.01.2017 року у справі № 922/2656/16 викладено у такій редакції:
"Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "Актив-Оіл" (м. Харків, вул. Сумська, 126, літ. "5-А", код 31436558) право власності на наступне нерухоме майно: - Стаціонарну АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 72,1 кв.м, що складається з наступних будівель та споруд: літ. "Б-1" - будівля стаціонарна АЗС з магазином супутніх товарів, АГЗП, площею 72,1 кв.м, літ. "В" навіс,  літ. "Г" колонка ПРК,  літ. "Д" колонка ПРК, літ. "Е" колонка ПРК, літ. "Ж" підземний резервуар для зберігання палива, літ. "З" підземний резервуар для зберігання палива, літ. "К" підземний резервуар для зберігання палива, літ. "Л" підземний резервуар для зберігання палива, літ. "М" підземний резервуар для зберігання палива, літ. "Н" підземний резервуар для зберігання палива, літ. "О" підземний резервуар для аварійного зливу палива, літ. "П" бензомаслопіймач, літ. "Р" резервуар накопичувач, літ. "С" зливне обладнання, літ. "Т" зливне обладнання; нежитлову будівлю літ. "А-1" (стаціонарний АГЗП), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ,  загальною площею 31,7 кв.м; - нежитлову будівлю літ. "А-1" (стаціонарний АГЗП) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33,8 кв.м.". В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 11.01.2017 у справі № 922/2656/16 залишено в силі.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п. 5 зазначеної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Отже, спричинення моральної шкоди є оціночним критерієм, побудованим на загально прийнятих уявленнях про негативні події, які вносять дисбаланс у звичний спосіб життя, необхідність докладати зусиль для його відновлення та супутні цьому моральні переживання.
Оскільки доказів спричинення ОСОБА_1 моральних страждань діями ТОВ «Компанія «Актив-Оіл» суду не надано, протиправність таких дій, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні не доведено, підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування моральної шкоди відсутні.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Доводи апеляційної скарги про необгрунтованість відмови суду першої інстанції в призначенні судової експертизи для визначення вартості спірних об`єктів нерухомості висновків суду не спростовують.
За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
В частині залишення зустрічних вимог ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» рішення не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). 
За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1. ч.1 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд 
постановив:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 07.02.2020 року.

Головуючий        І.С. Сащенко

          Судді                                                                              А.І. Овсяннікова  

       І.П. Коваленко