Справа № 161/16670/19 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/66/20  Категорія: 61 	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
13 січня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І., 
секретар Концевич Я. О.,
з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Степанюка О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІНФОРМАЦІЯ_2» про зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2019 року, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року  ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІНФОРМАЦІЯ_2» (надалі - ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_2») про зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на праві власності належить торгово-офісне приміщення № 86 на 1 поверсі будинку «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться по АДРЕСА_2 . Для здійснення підприємницької діяльності в галузі перукарських та інших косметичних послуг його дружиною ОСОБА_3 , яка є фізичною особою-підприємцем, в даному приміщенні відкрито салон краси «ІНФОРМАЦІЯ_1» з розпорядком роботи: з 9.00 - 20.00 год. - з понеділка по суботу та з 9.00 - 16.00 год. - у неділю. При відкритті салону краси доступ до нього був вільний, як з вул. Ковельської, так і з вул. Червоного Хреста. Відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_2» з обох сторін встановлено в`їзні ворота у внутрішній двір будинку № 47-А (з вул . Ковельської та з вул. Червоного Хреста ) та вхідну хвіртку з омофоном та електронним замком. Встановлення воріт, які майже протягом усього робочого дні закриті, стало створювати його родині перешкоду у здійсненні підприємницької діяльності, зокрема, обмежило доступ клієнтів до салону краси.
З огляду на викладене, просив суд зобов`язати ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_2» не чинити будь-яких перешкод позивачеві  ОСОБА_2 у правомірному користуванні торгово-офісним приміщенням № 86 на 1 поверсі будинку «ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою безпосередньо під самим приміщенням, поряд з торгівельним приміщенням для його обслуговування шляхом вільного і безперешкодного доступу, доїзду та проходу власникам, працюючому персоналу та клієнтам.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.11.2019.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2019 закрито провадження у цивільній справі.
Не погоджуючись з ухвалою суду позивач  ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Закриваючи провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Такий висновок суду зроблений з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування даної ухвали.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно з положеннями статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин крім справ, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесені до компетенції адміністративних, господарських судів, кримінального провадження чи до провадження в справах адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно з ч. 6 ст. 20 ГПК України справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Із змісту позовної заяви вбачається, що  ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами про зобов`язання відповідача не чинити перешкод йому, позивачеві, у користуванні його власністю. Вказав, що він особисто не є фізичною особою-підприємцем та не здійснює підприємницької діяльності. Тобто, позивач звернувся за захистом порушеного, на його думку, права власності. 
Системний аналіз положень статтей 4, 5, 13 чинного ЦПК України дає підстави для висновку, що позивачеві належить право вибрати передбачений законом або договором спосіб захисту порушеного права.
Позивач  ОСОБА_2 , як фізична особа - власник,на власний розсуд визначив спосіб захисту порушеного права, звернувшись з вимогами про захист цивільного права шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод власникові майна реалізовувати його права власності та навів обгрунтування, з яких слідує, що такий спосіб захисту передбачений законом, а тому у суду не було підстав для висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а отже, і підстав для закриття провадження у справі. 
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ЦПК України).
З огляду на викладене, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-369, 371, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -
постановив:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2019 рокускасувати і направити справу для продовження розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий        
Судді: