КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 2605/8044/12                                                                               Головуючий у І інстанції Майбоженко А.М.
Провадження № 22-ц/824/2053/2020                                                          Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
29 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на діїдержавного виконавця Оболонського районного Відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві,
УСТАНОВИВ:
 
у липні 2019 року представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Волощук В.І. (далі - державний виконавець) щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/756/12/14 від 21.05.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України».
Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 06.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/756/12/14 від 21.05.2014 року. Заявник вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження минув річний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Зважаючи на порушення прав боржника, його представник звернулась з заявою до Оболонського районного Відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо перевірки законності прийняття рішення про відкриття провадження. Згідно відповіді заступника начальника Відділу Манасерян А.А. надано роз`яснення щодо можливості оскарження рішення державного виконавця в судовому порядку.
Просить визнати неправомірними ді керівництва Відділу ДВС щодо ухилення від перевірки скарги та дії державного виконавця Волощук В.І. щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними, зобов`язати заступника начальника відділу ДВС повернути виконавчий документ стягувачу без виконання, а також зобов`язати відділ ДВС ТА ПАТ «Державний ощадний банк» повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти з його пенсії у розмірі близько 1600 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник заявника  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на незаконні дії державних виконавців, заступника начальника відділу Державної виконавчої служби, та зобов`язати вчинити дії.
В обґрунтування скарги зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд не дослідив фактичних обставин у справі, не перевірив належність поданих доказів з боку зацікавленних осіб, поверхнево був ознайомленний з матеріалами справи; неправильно встановив обставини, які мають істотне значення для правильного та законного вирішення справи.
Зазначає, що предметом оскарження є постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51326325 від 06.06.2016 р., про яку заявник випадково дізнався від працівників Пенсійного фонду. При цьому, суд не дав належної оцінки тій обставині, що про наявність виконавчого провадження ВП №43756059 від 23.04.2014 р. заявнику стало відомо у вересні 2019, при тому що виконавчий лист виданий судом 21.05.2014 року. Заявника не було повідомлено належним чином про відкриття виконавчих проваджень, про рух виконавчого листа, про виконавчі дії. Ці порушення продовжувались протягом п`яти років. 
Вказує, що виконавча служба почала здійснювати виконавчі дії з 23.01.2018 р., тобто після спливу 3,5 років з дня видачі виконавчого листа, що в свою чергу потягло за собою пропуск 3-річного строку позовної давності. Плутанина та неналежне виконання обов`язків державними виконавцями призвели до того, що зараз за простроченим виконавчим листом з ОСОБА_1 намагаються стягувати кошти за двома виконавчими провадженнями ВП №43756059 та ВП №51326325, що можливо тільки при грубому порушенні норм законодавства.
Посилається також на незаконність одночасного звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованності за кредитним договором. 
Всі учасники справи, а саме: стягувач - АТ «Державний ощадний банк України», боржники - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а також Оболонський районний відділ державної виконавчої служби належним чином повідомлені про час розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.
В судове засідання з`явився представник АТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Щербак Н.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Інші учасники до суду не з`явилися.
Від представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про перенесення слухання справи у зв`язку з неможливістю адвоката прибути в судове засідання. 
За відсутності даних, які б підтверджували поважність причин неявки представника заявника та інших учасників, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності у відповідності до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до приписів ст.18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2014 року у справі №2605/8044/12 позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області заборгованість за кредитом в сумі 1 658 499,80 грн., заборгованість по сплаті відсотків у сумі 352 595,89 грн., пеню за прострочення сплати чергового платежу та відсотків за користування кредитом у сумі 54 182,62 грн., а також прострочений основний борг у сумі 132 941,53 грн.
Вказане судове рішення набрало законної сили 22.03.2014 року.
21.05.2014 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2/756/12/14 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за зазначеним судовим рішенням.
Постановою державного виконавця від 19.06.2014 року Оболонським РВ ДВС в м. Київ було відкрито виконавче провадження №43756059 по виконанню вказаного вище виконавчого листа.
11.04.2016 року Оболонським РВ ДВС у м. Київ виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон України 606-ХІV в редакції станом на час вчинення виконавчих дій).
03.06.2016 року стягувач повторно звернувся до Оболонського РВ ДВС в м. Київ з заявою про відкриття виконавчого провадження.
Постановою державного виконавця від 06.06.2016 року було відкрито виконавче провадження № 51326325 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області заборгованість за іпотечним договором №391 від 16.02.2010 року у розмірі 2 198 219,84 грн.
Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_1 , зазначала, що про відкритті виконавчого провадження державним виконавцем порушено вимоги чинного законодавства у зв`язку із закінченням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, стверджувала, що ОСОБА_1 не повідомлявся про відкриття виконавчого провадження, не отримував жодних документів щодо вчинення виконавчих дій.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем не пропущено. 
Колегія суддів погоджуєтьсяз такими висновками суду,виходячи з наступного.
Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент набрання рішенням суду законної сили, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:
 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 
2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі ст.23 цього ж Закону, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, в тому числі, пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 21.05.2014 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2/756/12/14 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за зазначеним судовим рішенням.
Постановою державного виконавця від 19.06.2014 року Оболонським РВ ДВС в м. Київ було відкрито виконавче провадження №43756059 по виконанню вказаного вище виконавчого листа.
Постанововю старшого державного виконавця Васильєва С.С. від 11.04.2016 року Оболонським РВ ДВС у м. Київ виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон України 606-ХІV в редакції станом на час вчинення виконавчих дій), у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке за законом можна звернути стягнення.
Однак, вже 02 червня 2016 року представник АТ «Ощадбанк» повторно пред`явив виконавчий лист до виконання (а.с. 22-28)
Таким чином, відбулось переривання строку давності пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 51326325 від 06.06.2016 року.
Крім того, матеріалами виконавчого провадження спростовуються також доводи скаржника щодо неповідомлення його про відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.
Таким чином, зважаючи на те, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження діяв у межах та на виконання норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги, які зведені до незгоди з рішенням суду про стягнення заборгованості, на правильність висновків суду першої інстанції щодо дій державного виконавця не впливають.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2020 року.

 
Суддя-доповідач                                                        Таргоній Д.О.
  
  Судді:                                                                          Голуб С.А.
                                                                                                                                                                                                                 Ігнатченко Н.В.