ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003121 пров. № 857/12336/19	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Запотічного І.І., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                Мельничук Б.Б.
за участі позивача:                                          ОСОБА_1 .
представника позивача:                                 Зубашевський Н.П.
представника відповідача:                            Сапіга А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2019 року (рішення ухвалене о 17:31 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Теслюка Д.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення,-
                                                    ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові про визнання протиправними та скасування постанови від 03.10.2018 р. №0006-вих-3473/103 по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові Цабаком Володимиром Ярославовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 96 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., а провадження у справі закрити..
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що згідно оскаржуваної постанови під час проведення позапланової перевірки на об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , посадовими особами відповідача встановлено, що ОСОБА_1 проведені роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_2 . Проте згідно єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на момент проведення перевірки, відомості про реєстрацію документів, що дають право виконання будівельних робіт за вказаною адресою – відсутні, що в свою чергу кваліфікується як виконання будівельних робіт без дозволу на виконання зазначених робіт. Вказані дії у постанові кваліфіковано як порушення п.3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 3 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 р. №466, за що передбачена відповідальність за ч.6 ст. 96 КУпАП. Окрім цього, у постанові міститься посилання на акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт №1/483 та протокол про адміністративне правопорушення від 03.09.2018 р. №б/н. Згідно із вищевказаним актом під час перевірки з виїздом на місце встановлено, що ОСОБА_1 проведено будівельні роботи з прибудови балкону на другому поверсі до будинку по АДРЕСА_1 ; на момент проведення перевірки будівельні роботи не проводились; клас наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва – СС2; в єдиному реєстрі дозвільних документів інформація про зареєстрований документ на право виконання будівельних робіт за вказаною адресою відсутня. Також із наведених підстав посадовою особою інспекції 03.09.2018 р. було видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, згідно з яким в 30-денний термін з дня отримання даного припису слід усунути виявлені порушення. Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки наведені в такій обставини не відповідають дійсним обставинам справи та не обґрунтовуються належними і допустимими доказами з огляду на таке. Позивачу на праві приватної власності належить вищевказана квартира, яка згідно із технічним паспортом обладнана балконом (терасою, лоджією), загальна площа 98,2 кв.м, житлова площа – 39,6 кв.м. Відповідно до витягу з протоколу правління ОСББ «Левандівський дворик» №2 від 25.05.2018 р., за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , було надано дозвіл ОСОБА_1 влаштувати накриття над частиною його балкону із склінням. Із покликанням на ст. 383 ЦК України та ст.ст. 152, 179 ЖК УРСР, позивач вважає, що засклення балкону не належить до самочинно встановленого об`єкта, яке порушує або може порушувати умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі. Також зазначає, що відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №1327, не належать до самочинного будівництва, зокрема: засклення балконів, лоджій, веранд, терас, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, заміна матеріалу стін будинків, господарських будівель без збільшення розміру фундаменту та поверховості. Відтак вважає, що уповноважена посадова особа, яка розглядала дану справу, всупереч вимогам п.21 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ 23.05.2011 р. №553, не з`ясувала чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний об`єкт містобудування, а саме позивач, та чи підлягає він адміністративній відповідальності. Просив позов задоволити.
Рішенням Сихівського районного суду м.Львові від 18.10.2019 року адміністративний позов задоволено. Постанову начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові Цабака Володимира Ярославовича №0006-вих-3473/103 від 03.10.2018 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. – скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.96 КУпАП - закрито. Постанову начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові Цабака Володимира Ярославовича №0006-вих-916/22 від 13.03.2019 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн. – скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.188-42 КУпАП - закрито.
Рішення суду першої інстанції оскаржила Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року, «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 року, а також Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року та Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 294.
Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що Інспекцією ДАБК у м. Львові проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: проведення будівельних робіт на вул.Роксоляни, 87/51.
Актом №1/438, складеним за результатами такої перевірки, встановлено, що ОСОБА_1  проведено будівельні роботи з прибудови балкону на другому поверсі до будинку по АДРЕСА_1 . На момент проведення перевірки будівельні роботи не проводились. Клас наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва – СС2. В єдиному реєстрі дозвільних документів інформація про зареєстрований документ на право виконання будівельних робіт за вказаною адресою відсутня (а.с.10-11).
На підставі вказаного Акту, провідним спеціалістом відділу інспекційної роботи інспекції ДАБК у м.Львові Покотило Сергієм Сергійовичем складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.09.2018 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст.96 КУпАП.
03.10.2018р. начальником інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові Цабаком В.Я. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №0006-вих-3473/103, згідно з якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн..
Як вбачається зі змісту даної постанови, що під час проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у АДРЕСА_3 , посадовими особами Інспекції ДАБК у м.Львові встановлено, що ОСОБА_1 проведені будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до абз. 3 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 р. №466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт – щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) наслідками. Пунктом 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт – щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) наслідками. Згідно єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на момент проведення перевірки відомості про реєстрацію документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 87 АДРЕСА_2 – відсутні, що в свою чергу кваліфікується, як виконання робіт без дозволу на виконання зазначених робіт.
Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183152366 від 01.10.2019 р.
Згідно ст. ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля споруда або піше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6- 130-цс від 04.12.2013 року, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності.
Відповідно до Постанови КМУ від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», до переліку входять роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкції.
Судовою колегією встановлено, що позивач ОСОБА_1 не проводив будь-яких будівельних робіт стосовно належного йому житлового приміщення (квартири), які потребують одержання дозвільних документів на право виконання таких робіт.
Зазначений факт підтверджується висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Малетич І.В. №86 від 20.05.2019 р. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за письмовим зверненням ОСОБА_2 А.С. Із вказаного висновку експерта вбачається, що засклення балкону квартири АДРЕСА_4 виконано відповідно пункту 4.10 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» із змінами. При обстеженні конструкцій накриття та засклення частини балкону даної квартири, не було виявлено робіт в несучі конструкції чи інженерні мережі будинку. Роботи по влаштуванню накриття та засклення частини балкону квартири АДРЕСА_4 не потребують документів, що дають право на їх виконання та, після закінчення яких, об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (а.с.28-31, 32).
Позивачем ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 , який був складений станом на 26.08.2016 р. та копію технічного паспорту на вказану квартиру станом на 30.09.2019 р. (а.с.15, 141). Із вказаного вбачається, що після проведення будівельних робіт позивачем із влаштування накриття над частиною його балкону із склінням, геометричні розміри об`єкта – балкон (тераса, лоджія) не змінились.
Як вбачається із витягу з протоколу Правління ОСББ №2 від 25.05.2018 р., на засіданні Правління було розглянуто заяву ОСОБА_1 про погодження засклення балкону у квартирі АДРЕСА_4 та ухвалено одноголосне рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 влаштувати накриття над частиною його балкону із склінням.
Відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики Україні від 24 травня 2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва: у квартирах (багатоповерхових будинках) - перепланування, не пов`язані з змінами (збільшення чи зменшення) житлової або допоміжної площ, без порушенні несучих конструкцій; збільшення житлової чи допоміжної площ за рахунок демонтування перегородок, комор, знесення печей, камінів та грубок, заскленні балконів, лоджій, улаштування дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах перестановка в межах призначених приміщень, обладнання; поточний ремонт будівель та споруд без змін призначення приміщень; заміна матеріалу стін будинків садибного типу, будівель без збільшення розміру фундаменту чи поверховості (допустиме відхилення площі 5 %).
Згідно п.п. 1, 2, 4 до Переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл та не вимагається введення в експлуатацію, затвердженого постановою КМУ 7 червня 2017 р. № 406, зокрема входять: роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1); роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкції; заміна існуючих заповнень віконних, балконних та дверних блоків.
Частиною 7 статті 376 ЦК України передбачено застосування відповідальності тільки разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам та порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил.
Відповідно до ч. 6 ст. 96 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2).
Доказів, які б підтверджували правомірність дій відповідача щодо винесення постанови №0006-вих-3473/103 від 03.10.2018 р., зокрема щодо необхідності отримання позивачем дозволів на виконання вказаних будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 .Роксоляни, 87 не надано.
Таким чином, оскільки судом не встановлено порушень позивачем ОСОБА_1 щодо проведення будівельних робіт з засклення балкону на другому поверсі до будинку по АДРЕСА_3 , а саме щодо відсутності дозвільних документів на такі, постанову від 03.10.2018 р. №0006-вих-3473/103 по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 96 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., слід скасувати.
Згідно постанови начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові Цабака В.Я. від 13.03.2019 р. №0006-вих-916/22 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн. 
При проведенні позапланової перевірки на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , посадовими особами Інспекції ДАБК у м.Львові встановлено, що гр. ОСОБА_1 – вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.09.2018 р., який виданий Інспекцією ДАБК у м.Львові – не виконано.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.ст. 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до п.17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.06.2011 року №553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.
Згідно Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995р. №244 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013р. №735), цей Порядок визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».
Пунктами 10, 13 Порядку передбачено, що уповноважена особа інспекції складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб`єкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб`єкта містобудування. У разі відмови суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, від підписання протоколу або ознайомлення з ним уповноважена посадова особа інспекції, що складає протокол, робить про це відповідну відмітку в ньому.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення від 01.03.2019 року був складений у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ..
Таким чином, складаючи протокол у відсутності останнього, відповідачем порушено його права, оскільки як передбачено ст.ст. 254, 256 КУпАП та п. 13 Порядку суб`єкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід`ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Окрім того, позивач був позбавлений можливості подати пояснення до початку розгляду справи Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, оскільки ним не було отримано копію протоколу та акту проведення перевірки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2019 року у справі №1.380.2019.003121 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 05.02.2020р.