П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/3076/19	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, –

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправними дії, які полягають у відмові у виплаті одноразової грошової допомоги із встановленням інвалідності ІІ групи, пов`язаної з проходженням служби в поліції, оформленої листом № 3.3/2734/Мл від 19.03.2019, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі, що відповідає 90 розмірам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.01.2019.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що підставою для звільнення зі служби став висновок ВЛК, яким встановлено його непридатність до служби в поліції. Після звільнення стан його здоров`я погіршувався та 12-23.10.2018 було встановлено ІІ групу інвалідності, тому позивач має права на отримання одноразової грошової  допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», а відповідач протиправно відмовляє йому у виплаті допомоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 03 грудня 2019 року визнав протиправними дії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, які полягають у відмові у виплаті одноразової грошової допомоги із встановленням інвалідності ІІ групи, пов`язаної з проходженням служби в поліції ОСОБА_1 , оформленої листом № 3.3/2734/Мл від 19.03.2019.
Зобов`язав Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (вул. Люстдорфська дорога, 9, м. Одеса, Одеська область, 65017, ідентифікаційний код 40867311) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу в сумі 172    890 грн (сто сімдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто гривень).
В решті позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
- дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії є 12 жовтня 2018 року, тобто шестимісячний строк призначення та виплати одноразової грошової допомоги пропущений.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що позивач 04.04.2018 був звільнений у запас ЗС України з державної установи "Вознесенська виправна колонія" (№ 72) на підставі пункту 2 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу, на підставі висновку ВЛК, яким встановлено його непридатність до служби в поліції. Також у висновку зазначено, що у позивача наявні захворювання пов`язані з проходженням служби.
З 03.08.2018 по 20.08.2018 та з 17.09.2018 по 19.09.2019 позивач перебував на стаціонарному лікуванні.
З 16.10.2018 по 19.10.2018 позивач проходив лікування в інституті хірургії та трансплантології НАМН України.
Вознесенською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що пов`язане з проходженням служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 23.10.2018.
30.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.
30.01.2019 комісія Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції з призначення та виплати одноразової грошової допомоги вирішила призначити позивачу одноразову грошову допомогу в сумі 172 890 грн та в той же день затверджено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 172 890 грн.
05.02.2019 відповідач спрямував до Міністерства юстиції протокол комісії та висновок про виплату одноразової грошової допомоги та розрахунок потреби в коштах для надання додаткового фінансування із загального фонду на виплату зазначеної суми.
26.02.2019 відповідачем була отримана відповідь Міністерства юстиції, що оскільки з дати звільнення позивача до дати проходження МСЕК  минуло більше 6 місяців, матеріали для призначення ОГД ОСОБА_1 повернути на доопрацювання.
19.03.2019 відповідач надіслав позивачу лист, в якому зазначив, що Міністерство юстиції зробило висновок про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію».
На підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Міністерство внутрішніх справ України наказом № 4 від 11.01.2016 затвердило Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок №4).
За правилами пункту 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.
Згідно з розділом IV «Призначення і виплата ОГД» Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського N 4 від 11.01.2016, затвердженого Наказом Міністерством внутрішніх справ України передбачено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу (п.1). 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій. Розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції. 
Виділення коштів органам поліції для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі.
Поліцейським або членам сім`ї загиблого поліцейського нарахування та виплата одноразової грошової допомоги здійснюється після надходження коштів на зазначені цілі до відповідного органу поліції, навчального закладу. Виплата проводиться фінансовим підрозділом за останнім місцем проходження служби поліцейським шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку або через касу органу поліції, навчального закладу. 
Одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.
Відповідно до вищезазначеного Порядку відповідач виконав весь алгоритм дій ним передбачений. Направив протокол № 03-19, висновок про призначення одноразової грошової допомоги, розрахунок потреби у коштах для виплати одноразової грошової допомоги до Міністерства юстиції України, яке відповідно до вимог Порядку повинно забезпечити фінансування. Але Міністерство надає відповідачу відповідь, що  матеріали позивача направляються на доопрацювання, не зазначив при цьому норму права, якою Міністерству надані повноваження повертати документи на доопрацювання та надавати правову оцінку висновку про призначення ОГД.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано не надав оцінку правомірності або не правомірності дій Міністерства юстиції, оскільки останнє не є стороною у справі.
Водночас, листом від 19.03.2019 відповідач повідомив позивача про те, що Міністерством юстиції України зроблено висновок про відсутність підстав для виплати одноразової  грошової допомоги позивачу, але висновок про призначення одноразової грошової допомоги або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги приймається територіальними органами та затверджуються керівником відповідного органу, на який покладено виконання таких функцій. Висновок про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги відповідач не приймав.
Отже, листом Міністерства юстиції від 26.02.2019 не міг бути скасований (визнаний нечинним) висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 30.01.2019, яким ОСОБА_1 нарахована одноразова грошова допомога в сумі 172 890 грн, а відтак цим документом підтверджується право позивача на одноразову грошову допомогу.
Згідно з пунктом 72 рішення Європейського Суду з прав людини "Rysovskyy v. Ukraine", Арр. № 29979/04, 20 January 2012 принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії, які полягають у відмові у виплаті одноразової грошової допомоги із встановленням інвалідності ІІ групи, пов`язаної з проходженням служби в поліції, оформленої листом № 3.3/2734/Мл від 19.03.2019, належить задовольнити.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання нарахувати одноразову грошову допомогу у розмірі, що відповідає 90 розмірам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.01.2019, колегія суддів зазначає, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому відповідно до частини 1 статті 308 КАС України апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, колегія суддів відхиляє з огляду на перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 03.08.2018 по 20.08.2018 та з 17.09.2018 по 19.09.2019 та проходження з 16.10.2018 по 19.10.2018 лікування в інституті хірургії та трансплантології НАМН України.
Отже, звертаючись до відповідача із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги 30.01.2019, позивач допустив незначний пропуск шестимісячного строку з поважних підстав.
Водночас позивач не міг особисто впливати на дату встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (12 жовтня 2018), тому посилання апелянта на вказану обставину також відхиляється апеляційним судом.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі № 400/3076/19 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий:                                                                              О.І. Шляхтицький

Суддя:                                                                                         Г.В. Семенюк

Суддя:                                                                                         С.Д. Домусчі