ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003943 пров. № 857/12761/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року (суддя- Кузан Р.І., ухвалене в м. Львові о 12:32, повний текст складено 22.10.2019р.) у справі № 1.380.2019.003943 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/00257/2 від 24.05.2019.
Обґрунтовуючи адміністративний позов, позивач зазначив, що відповідачем за результатами перевірки митної декларації та доданих документів винесено картку відмови у митному оформленні та рішення про коригування митної вартості, визначивши митну вартість заявленого товару за ціною 10375,00 USD. Позивач, зазначає, що під час прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA209000/2019/00257/2 від 24.05.2019, відповідач не наводить жодного формулювання в графі « 33», що вартість колісних транспортних засобів та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, є вищою за декларовану позивачем. Додатково зазначає, що вказана графа « 33» оскаржуваного рішення про коригування не заповнена взагалі. ОСОБА_1 не погодився із скоригованою митною вартістю, однак, на підставі положення ч.7 ст.55 Митного кодексу України, за ВМД ІМ 40 ДЕ №UA 209190.2019.041353 сплатив грошову заставу грошових коштів у відповідності до розрахованої митним органом вартості і додатково нарахував 44471,39 грн. митних платежів. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/00257/2 від 24.05.2019.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду Львівська митниця Державної фіскальної служби оскаржила його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, зокрема, на те, що приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару митний орган використав інформацію для визначення митної вартості, використавши середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання Асаур, що свідчить про дотримання процедури обрання методу визначення митної вартості товару та відповідно правомірності спірного рішення про коригування митної вартості товару.
Грицевичем ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби просить залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2020 року залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної  скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 19.03.2019 позивач придбав на аукціоні IPAKT AUTO AUCTUONS (Toronto) транспортний засіб – легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель Tiguan Comfortline, рік випуску – 2016, модельний рік – 2016, номер кузова НОМЕР_1 , рахунок-фактура 940973, інвентарний номер 10892289 за ціною 6316,70 канадських доларів, що підтверджується звітом про покупку автомобіля.
Як вбачається з довідки-рахунку б/н від 19.03.2019, виданою фірмою Magna Auto, легковий автомобіль бувший у використанні, призначений для використання на дорогах загального користування, марки «VOLKSWAGEN», модель Tiguan Comfortline, рік випуску – 2016, модельний рік – 2016, дата введення в експлуатацію 01.01.2016, номер кузова WVGJNV7AX4GW612800, номер двигуна невизначений, двигун – бензин, об`єм – 1984 см.3, потужність – 147кВт., колір – білий, кузов – універсал, колісна формула 4х4, місць включаючи водія – 5, дверей – 5, країна виробник Німеччина (DE), придбано позивачем за ціною 5200 доларів США (4500,00 доларів США ціна продажу автомобіля та 700 доларів США доставка в Україну).
13.05.2019 ОСОБА_1 подав до митного контролю декларацію типу ІМ 40 ДЕ №UA 209190.2019.037270 для здійснення митного оформлення імпортованого товару.
Згідно з п.п. «ґ» п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України, під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість, за резервним методом, а саме – 5200,00 доларів США. 
До митної декларації декларантом надано рахунок-фактуру (інвойс) б/н від 19.03.2019, акт про проведення огляду транспортного засобу UA209070/2019/03809 від 09.05.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 29.03.2019, договір про надання послуг митного брокера б/н 13.05.2019, заяву на посвідчення від 13.05.2019, висновок автотоварознавчого дослідження за зверненням п. ОСОБА_3 №17691 від 11.05.2019, згідно з яким вартість на кордоні України – без врахування митних платежів та зборів, не розмитненого і не зареєстрованого в Україні автомобіля «VOLKSWAGEN TIGUAN», заводський номер НОМЕР_1 , 2016 року виготовлення, без врахування ремонтних робіт та матеріалів, станом на момент виконання даного дослідження становить 4397,00 доларів США, та копії паспортів.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості автомобіля Львівською митницею ДФС встановлено розбіжності та направлено декларанту письмову вимогу про необхідність надання додаткових документів, у відповідь на що декларант надав квитанцію від 22.03.2019 на підтвердження оплати товару на суму 4903 доларів США, що по курсу НБУ становить 6316,70 Канадських доларів.
Відповідачем 24.05.2019 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 209000/2019/000257/2, відповідно до п.33 якого скориговано вартість автомобіля до 10375,00 доларів США. Вказане рішення надіслано позивачу. Однак, в примірнику рішення, яке наявне в позивача та долучене до матеріалів справи, графа « 33» взагалі не заповнена та мотиви прийняття такого рішення відсутні.
На підставі вказаного рішення про коригування митної вартості товарів видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00685, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: «Неможливість завершення митного оформлення, по причині необхідності внесення змін у гр.12,45 МД (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару №1 після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару №UA 209000/2019/000257/2). Декларантом порушено умови декларування передбачені п.1 п.8 ст.257 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 та наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» від 30.05.2012 №651), невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД, МКУ №4495-VI від 13.03.2012 ст.54, п.6, п.п.1.
Роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: «Необхідно подати нову митну декларацію, з дотриманням вимог ч.2 ст.263 МКУ та з урахуванням причин відмови.».
На виконання вимог рішення про коригування митної вартості, 03.06.2019 року ОСОБА_1 подано нову декларацію № UA209190/2019/041353, за якою доплачено митні платежі у зв`язку з збільшеною митною вартістю.
Відповідно до ст.ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно із ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст.52 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Частиною 3 ст.54 МК України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 7 ст.54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відтак, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Пунктом 2 ч.5 ст.54 МК України визначено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.6 ст.53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, підставами для направлення вимоги про представлення додаткових документів були сумніви митного органу у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована відповідно до постанови КМУ №1077 від 12.12.2018. Касові або товарні чеки до митного оформлення не подавались, документи щодо оплати товару до митного оформлення не подавались. Числові значення заявленої митної вартості документально не підтверджені. Власник автомобіля, вказаний у реєстраційному документі та продавець є різними особами. Поданий до митного оформлення висновок експертного автотоварознавчого дослідження складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у митного органу були підстави для витребування додаткових документів у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості, а у разі не представлення таких документів самостійно визначити митну вартість, з урахуванням вказаних вище положень МК України.
З матеріалів справи вбачається, що єдиним джерелом інформації для визначення митної вартості використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації, пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару не може ґрунтуватись виключно на інформації вказаної інформаційної системи ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. 
Разом з тим, така інформаційна система ДФС України не може відображати дійсну вартість імпортованого автомобіля з урахуванням його технічного стану та наявних пошкоджень. У ній відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Згідно п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
З рішення про коригування митної вартості товарів №UA 209000/2019/000257/2 від 24.05.2019 вбачається, що у ньому зазначено, що джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР. Митним органом не наведено жодного обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості.
Таким чином, доводи відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, з рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/000257/2 від 24.05.2019 вбачається, що у ньому зазначено лише про неможливість застосування 2-5 методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами 4 та 5, а також джерело інформації, яким є лише дані інформаційної системи митного органу.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач під час митного оформлення імпортованого автомобіля надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не є достатніми та не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеною декларантом митною вартістю.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення адміністративного позову.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року в справі № 1.380.2019.003943 – без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 04.02.2020 року у  зв`язку із перебуванням судді Глушка І.В. у відпустці в період з 21.01.2020 р. по 03.02.2020р.