П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6649/19	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25  листопада 2019р. про відмову у відкритті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, в якій просила:
- визнати протиправними дії щодо надання листом за №0119/2359-09-02 від 11.10.2019р. недостовірної та неповної інформації з питань зазначених у запиті на інформацію №ЗПИ-539 від 7.08.2017р.;
- зобов`язати надати відповідь на запит на інформацію за №ЗПИ-539 від 7.08.2017р. відповідно до поставлених питань у порядку ЗУ "Про доступ до публічної інформації".
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019р. відмовлено у відкритті провадження.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм права, просила скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення поданої скарги без задоволення, а ухвали суду без змін з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження у даній адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка фактично повторно звернулася в суд із адміністративним позовом з того самого предмета, та із тих самих підстав ,та до того самого відповідача, як той, щодо якого набрали законної сили судові рішення по справі №522/1573/17. А тому, суд першої інстанції вважав, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення і позивачка, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право звернутися до суду в порядку ст.383 КАС України.
Приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, виходячи з наступного.
Так, як вбачається із матеріалів справи, що позивачка наполягає, що підставою для звернення в суд стала недостовірна та неповна відповідь Департаменту за №0119/2359-09-02 від 11.10.2019р. на її запит на публічну інформацію від 7.08.2017р..
Водночас, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, оскаржувана відповідь надана на виконання постанови Верховного Суду від 6.09.2019р. по справі за№522/15736/17.
Зазначеним судовим рішенням Верховного Суду залишено без змін постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017р., якою визнано протиправними дії Департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо надання ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 після зміни ім`я) неповної інформації за інформаційним запитом від 7.08.2017р. №ЗПИ-539, та зобов`язано Департамент надати вичерпну інформацію в порядку  ЗУ "Про доступ до публічної інформації".
Проаналізувавши предмет позову у цій справі, апеляційний суд вважає, що фактичною підставою для звернення в суд із даними вимогами слугувала незгода позивачки із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання судового рішення по справі №522/15736/17.
Положеннями ст.129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України /…/. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У випадку незгоди з діями суб`єктів владних повноважень при виконанні рішення суду, що набрало законної сили, чинне законодавства наділяє особу правом звернення до суду у порядку визначеному ст.ст.382, 383 КАС України та ЗУ "Про виконавче провадження".
Зокрема, згідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Враховуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту порушених (на її думку) прав, свобод та інтересів, оскільки у даному випадку чинне законодавство наділяє особу правом особливого звернення до суду (ст.383 КАС України).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20  лютого  2019р. у справі за №806/2143/15, від 3 квітня 2019р. у справі за №820/4261/18.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим адміністративним позовом не розглядаються, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку ст.383 КАС України подати до суду першої інстанції відповідну заяву.
На думку судової колегії, викладені у апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 312, 316, 325 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25  листопада 2019р. про відмову у відкритті провадження – залишити без змін
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          А.В. Крусян

                                                                                                    О.В. Яковлєв