ПОСТАНОВА
Іменем України

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №727/9504/16-а
адміністративне провадження №К/9901/18193/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шевцової Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2016 року (суддя - Літвінова О.Г.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року (головуючий суддя - Біла Л.М., судді - Гонтарук В.М., Граб Л.С.) у справі 
за позовом   ОСОБА_1 
до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернівці лейтенанта поліції Захарчука Валерія Васильовича, інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернівці лейтенанта поліції Іванюка Анатолія Олексійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції
про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №086555 від 04.11.2016, -

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернівці лейтенанта поліції Захарчука Валерія Васильовича, інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернівці лейтенанта поліції Іванюка Анатолія Олексійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №086555 від 04.11.2016.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 листопада 2016 року близько 22 год 00 хв в м. Чернівці, керуючи автомобілем "Сітроен" С1, номерний знак НОМЕР_1 , позивач здійснив виїзд з парковки торгового центру "МЕГА" і готеля "Георг Палац", що знаходиться по вул. Ентузіастів, та повернув направо, в напрямку вул. Головна, де його зупинили патрульні поліції Захарчук В.В. та Іванюк А.О. , та повідомили, що він порушив вимогу дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом" та за ч. 1 ст. 122 КУпАП склали на водія постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 086555 від 04 листопада 2016 року. Вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху), оскільки попереджувальних знаків 5.7.1 і 5.7.2 "Виїзд на дорогу з одностороннім рухом" встановлено не було.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2016 року, яка була залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що при винесенні постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення відповідачами не враховано відсутності дорожніх знаків 5.7.1 і 5.7.2, які повинні забезпечувати інформування учасників дорожнього руху, в тому числі позивача, про виїзд на дорогу з одностороннім рухом перед усіма боковими виїздами на неї, як це передбачено в п. 10.7.8 ДСТУ 4100-2014, а відтак при розгляді справи про адміністративне правопорушення останніми не з`ясовано належним чином обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій скасували постанову про адміністративне правопорушення серії АР№089143 від 04.11.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
18 квітня 2017 року управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, в якій просило їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 
В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог. Вказує, що судами було скасовано постанову за серії АР№089143 від 04.11.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, проте, позивачем оскаржувалась постанова серії АР№086555 від 04.11.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП. Вказував, що наявність або відсутність дорожніх знаків 5.7.1 і 5.7.2 перед боковими виїздами на дорогу з одностороннім рухом не спростовує того факту, що позивачем було порушено вимогу дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом", проте, даний факт судами не досліджувався. Також, скаржник зазначив, що суд не прийняв у якості доказу відео з нагрудної камери поліцейського та не оцінив належним чином наданого доказу. 
Позивачем до Суду були надані заперечення на касаційну скаргу, в яких він вказував на те, що винесена відносно позивача постанова про адміністративне правопорушення зафіксована не в автоматичному режимі, тому дії відповідача щодо використання камери для фіксації правопорушень викликають сумніви стосовно їх законності, а тому сприймаються позивачем як перевищення службових повноважень з боку відповідачів. Отже, зазначив, що відповідачами фактично не було зафіксовано порушення правил маневрування, яке б доводило вину позивача.    
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
04 листопада 2016 року близько 22 год 00 хв в м. Чернівці, керуючи автомобілем "Сітроен" С1, номерний знак НОМЕР_1 , позивач здійснив виїзд з парковки торгового центру "МЕГА" і готеля "Георг Палац", що знаходиться по вул. Ентузіастів, та повернув направо, в напрямку вул. Головна, де його зупинили патрульні поліції Захарчук В.В. та Іванюк А.О. , та повідомили, що він порушив вимогу дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом".
Постановою серії АР № 086555 від 04 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, оскільки він порушив вимоги дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом"
Позивачу було запропоновано поставити підпис в даній постанові, на що він відмовився.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Зі змісту ч. 1 ст.122 КУпАП вбачається, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до с.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом пп. "ґ" п. 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху), передбачено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила, зокрема, дорожній знак 5.5 "Дорога з одностороннім рухом" позначає дорогу або відокремлену проїзну частину, по якій рух транспортних засобів за всією шириною здійснюється лише в одному напрямку.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Відповідно до п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.
Положеннями п. 10.7.8 ДСТУ 4100-2014 визначено, що знаки 5.7.1 і 5.7.2 "Виїзд на дорогу з одностороннім рухом" потрібно застосовувати для позначення виїзду на проїзну частину дороги з однобічним рухом та встановлювати перед усіма боковими виїздами на неї.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням позивачем п. 8.4 Правил дорожнього руху, в частині того, що 04 листопада 2016 року позивач, керуючи транспортним засобом, порушив вимогу дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом".  
При дослідженні відеодоказу, наданого відповідачем, судом апеляційної інстанції було встановлено, що 04 листопада 2016 року близько 22 год 00 хв в м. Чернівці, керуючи автомобілем "Сітроен" С1, номерний знак НОМЕР_1 , позивач здійснив виїзд з парковки торгового центру "МЕГА" і готеля "Георг Палац", що знаходиться по вул. Ентузіастів, та повернув направо, в напрямку вул. Головна, де його зупинили патрульні поліції Захарчук В.В. та Іванюк А.О. , та повідомили, що він порушив вимогу дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом" і за ч. 1 ст. 122 КУпАП склали на водія постанову про накладення адміністративного стягнення.
Апеляційний суд, перевіряючи встановлені судом першої інстанції обставини зазначив, що з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 заперечував проти факту порушення ним Правил дорожнього руху та вказував на відсутність дорожніх знаків 5.7.1 і 5.7.2 "Виїзд на дорогу з одностороннім рухом", які мали бути розміщенні на боковому виїзді на проїзну частину дороги з однобічним рухом.
Натомість, посилання відповідача на те, що позивачем під час руху було порушено вимогу саме дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом", суд визнав безпідставними, оскільки відповідачами під час накладення адміністративного стягнення на позивача не було враховано відсутності дорожніх знаків 5.7.1 і 5.7.2, які повинні забезпечувати інформування учасників дорожнього руху, про виїзд на дорогу з одностороннім рухом перед усіма боковими виїздами на неї. 
Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, при прийнятті рішення у справі суд повинен надати оцінку доказам, які містять інформацію щодо предмету доказування, встановити на підставі таких доказів наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому, Суд вказує, що особливою умовою під час розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, всупереч зазначеному суди не з`ясували чи мав місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а саме, порушення позивачем вимоги дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом".  
Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій при розгляді зазначеної адміністративної справи обмежились лише доводами позивача про відсутність перед виїздом на дорогу з одностороннім рухом дорожніх знаків 5.7.1 і 5.7.2, не надавши правової оцінки порушенню, за яке на позивача було накладено адміністративне стягнення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції за результатом розгляду цієї справи було скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії АР№089143 від 04.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП. Водночас, позивачем було оскаржено постанову серії АР№086555 від 04.11.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП. При цьому, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, не надав правової оцінки вказаному доводу апеляційної скарги управління патрульної поліції.
Вказане порушення судами норм процесуального права не є підставою для скасування судових рішень на підставі приписів статті 353 КАС України, водночас це є підставою для постановлення ухвали про виправлення допущенної в судовому рішенні описки.   
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 349 КАС України Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судами попередніх інстанцій порушено принцип офіційного з`ясування обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.
Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року - скасувати і направити справу на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Чернівці.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                     В. М. Бевзенко 

                                                                                                    Н.В. Шевцова