ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/156/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/13550/19 Категорія: 308000000 	Пироженко В.Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 лютого 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л. 
секретар Попова М.В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Черкаський зональний відділ військової служби правопорядку;
третя особа – КЕВ м. Біла Церква; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, третя особа: КЕВ м. Біла Церква, про скасування рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу та зарахування на квартирний облік з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, оформлене протоколом №1 від 05 січня 2016 року в частині постановки його до черги на отримання житлового приміщення з 27 листопада 2015 року; зобов`язати житлову комісію Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку зарахувати його на квартирний облік на одержання жилого приміщення з урахуванням всього часу проходження служби з 11 серпня1992 року з правом на першочергове отримання жилого приміщення з 30 травня 2006 року; зобов`язати начальника КЕВ м. Біла Церква надати довідку про перебування на обліку і довідку про забезпечення житлом відповідно рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з серпня 1988 року по теперішній час він проходить військову службу у Збройних Силах України. За час проходження військової служби постійним житлом не забезпечувався, що підтверджується відповідними довідками з місць проходження служби.
Позивач зазначив, що на обліку осіб, що потребують одержання жилого приміщення він знаходився з 11 серпня 1992 року у військовій частині НОМЕР_1 м. Кам`янка-Бузька Львівської області. 
При переміщенні до нового місця служби з військової частини НОМЕР_1 м. Кам`янка- Бузька Львівської області до Західного територіального управління ВСП (військова частина НОМЕР_2 ) м. Львів його зарахували на квартирний облік в загальну чергу на одержання жилого приміщення з 03 березня 1995 року відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 22 лютого 1995 №20, що підтверджується довідкою Львівської КЕВ від 22 вересня 2015 року №68 та витягом з протоколу №1 засідання житлової комісії Західного територіального управління ВСП від 18 січня 2005 року.
При переміщенні до Рівненського зонального відділу ВСП 07 травня 2009 року він знаходився на черзі в м. Львові і був прописаний за місцем отримання службового житла і проживання сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 . 
При переміщенні до Черкаського зонального відділу ВСП м. Черкаси він був зарахований на квартирний облік в загальну чергу на одержання жилого приміщення з 11 серпня 1992 року, що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП від 27 листопада 2015 року №8. 
Відповідно наказу Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року №737 та на підставі рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 і усної вказівки начальника КЕВ м. Біла Церква під час перевірки облікової справи, особова справа позивача була повернута для повторного розгляду житловою комісією та його було зараховано на квартирний облік в першочергову чергу на одержання жилого приміщення з 27 листопада 2015 року, що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.01.16 № 1.
Позивач вказує, що з 09 лютого 2016 року він переведений для подальшого проходження служби в Рівненський гарнізон, де проходить службу по цей час. Довідку про перебування на черзі в Черкаському гарнізоні так і не отримав, що перешкоджає в постановці його на чергу і є порушення його Конституційних прав.
ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване рішення в частині постановки його в загальну чергу та внесення в чергу з правом першочергового отримання жилого приміщення з 27 листопада 2015 року, прийнято з порушенням положень статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081. Зокрема, у зв`язку з переміщенням по військовій службі, пов`язаним з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), позивач має зараховуватись на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
19 листопада 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси виніс рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав неправомірним та скасував рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП оформлене протоколом № 1 від 05 січня 2016 року в частині постановки ОСОБА_1 на чергу на отримання житлового приміщення з 27 листопада 2015 року.
Зобов`язав житлову комісію Черкаського зонального відділу ВСП зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік на одержання житла з урахуванням всього часу проходження служби з 11 серпня 1992 року, на першочергове отримання житла з 30 травня 2006 року.
Вирішив питання про стягнення судових витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Черкаський зональний відділ Військової служби правопорядку подав апеляційну скаргу, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зарахування на квартирний облік з урахуванням всього попереднього часу перебування на квартирному обліку, позовну заяву залишити без розгляду.
В апеляційній скарзі вказує, що згідно з довідками про перебування на квартирному обліку командира військової частини НОМЕР_2 від 22 вересня 2015 року № 65 та начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку від 30 грудня 2015 року № 354 встановлено, що відповідно до затвердженого витягу з особової справи, полковник ОСОБА_1 проходив військову службу у Рівненському зональному відділу Військової служби правопорядку з 07 травня 2009 року по 06 квітня 2015 року і на квартирному обліку за місцем проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебував, але перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з 03 березня 1995 року по 16 вересня 2011 року.
Враховуючи наведене, на підставі п. 2.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, зі змінами, внесеними наказом Міністра оборони України від 19 червня 2014 року № 401, оскільки ОСОБА_1 проходив службу у Рівненському зональному відділі Військової служби правопорядку більше шести місяців і при цьому не перебував на квартирному обліку, він втратив право на поновлення на квартирному обліку з 03 березня 1992 року.
Після розгляду рапорту ОСОБА_1 від 05 жовтня 2015 року житловою комісією Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку 27 листопада 2015 року було прийняте помилкове рішення про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік для поліпшення житлових умов у м. Черкаси в загальну чергу з 11 серпня 1992 року, оформлене протоколом № 8. При цьому комісією не було враховано зміни, внесені до абзацу 2 п. 2.14 наказу Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 наказом Міністра оборони України від 08 жовтня 2015 року № 542, тому було прийняте рішення поставити полковника ОСОБА_1 на квартирний облік для поліпшення житлових умов у м. Черкаси в загальну чергу з 27 листопада 2015 року зі складом сім`ї одна особа та внести в чергу з правом першочергового отримання житла як учасника бойових дій (протокол комісії від 05 січня 2016 року № 1).
Також скаржник вказує, що на адресу начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку надійшов лист начальника КЕВ м. Біла Церква від 20 січня 2016 року № 116 щодо недоліків по перевірці житлової справи полковника ОСОБА_1 , в якому було вказано, що вказаним військовослужбовцем не надано довідку Ф-4 (про здачу службового житла за адресою: АДРЕСА_2 ), яке він отримав і на даний час там проживають його повнолітні діти та колишня дружина.
ОСОБА_1 надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2019 року у справі, що переглядається.
У відзиві вказує, що в апеляційній скарзі відповідач посилається на положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, яка суперечить Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженому постановою КМУ від 03 серпня 2006 року № 1081, в порядку визначення саме шести місяців для постановки в чергу на отримання житла.
Зазначає, що відповідач завідомо вводить суд в оману, згадуючи про наявність у позивача службового житла, оскільки це ніколи не впливало на постановку особи в чергу на отримання житла.
Вказує, що на підставі п. 1.4 та 2.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, яким керується відповідач, позивач має право перебувати в черзі з 11 серпня 1992 року без змін, оскільки відповідно до Витягу із особової справи на той час він проходив військову службу в Збройних Силах України в Кам`янка-Бузькому гарнізоні та був 11 серпня 1992 року в установленому порядку зарахований на квартирний облік та при цьому не був зареєстрований за місцем зарахування на квартирний облік. З 1992 року рішення житлових комісій щодо зняття позивача з обліку не приймалось, трудові відносини з 1988 року з Міністерством оборони України він не припиняв по даний час.
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що правомірність рішення суду першої інстанції в частині зарахування його на квартирний облік на одержання житлового приміщення в загальну чергу з 11 серпня 1992 року підтверджується судовими рішеннями у інших справах (№ 22-а-6369/2008, № 22-ц/796/8226/2013, № 676/1650/16-ц, № 806/5687/14, № 750/5381/17).
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частин 1 та 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання начальника КЕВ м. Біла Церква надати довідку про перебування на обліку і довідку про забезпечення житлом відповідно рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП, не оскаржується, тому відповідно до ст. 367 ЦПК України колегія суддів не переглядає рішення суду в цій частині.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 безперервно проходить військову службу у Збройних Силах України. Станом на 01 жовтня 2015 року вислуга років в календарному обчисленні становила: 27 років 2 місяці, в пільговому обчисленні: 28 років 6 місяців.
Згідно з довідкою Львівської квартирно-експлуатаційної частини району від 27 серпня 2004 №65 майор ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 11 серпня 1992 року зі складом сім`ї 1 особа (а.с. 9).
Відповідно до довідки квартирно-експлуатаційного відділу м. Львів від 22 вересня 2015 року №68, полковник ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з 03 березня 1995 року по 16 вересня 2011 року, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 30 травня 2006 року по 16 вересня 2011 року. Житлом за рахунок Міністерства оборони України забезпечувався; проживав у службовому приміщенні (а.с. 10).
Згідно з довідкою квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне від 30 грудня 2015 року №354 полковник ОСОБА_1 не перебував на квартирному обліку у Рівненському зональному відділі Військової служби правопорядку з 01 червня 2009 року по 06 квітня 2015 року зі складом сім`ї однієї особи, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень. Житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався (а.с. 11).
06 квітня 2015 року позивач переведений для проходження служби до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку на посаду начальника відповідного відділу.
05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 подав рапорт до житлової комісії Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку про зарахування на облік для поліпшення житлових умов у м. Черкаси, а також включення в списки на першочергове отримання житлового приміщення як учасника бойових дій.
27 листопада 2015 року житлова комісія Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку вирішила поставити на квартирний облік для одержання житлового приміщення при ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_1 в загальну чергу з 11 серпня 1992 року зі складом сім`ї одна особа, на підставі рапорту від 05 жовтня 2015 року №861, що підтверджується витягом із протоколу №8 від 27 листопада 2015 року (а.с. 18).
05 січня 2016 року житлова комісія Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку на підставі пунктів 2.4, 2.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зі змінами, затвердженими наказом Міністра оборони України від 19 червня 2014 року № 401, постановила поставити на квартирний облік для отримання житлового приміщення при Черкаському зональному відділі Військової служби правопорядку полковника ОСОБА_1 в загальну чергу 27 листопада 2015 року зі складом сім`ї одна особа та внести в чергу з правом першочергового отримання житла, як учасника бойових дій, на підставі рапорту від 05 жовтня 2015 року №86 (а.с. 19).
23 червня 2016 року житлова комісія військової частини НОМЕР_3 вирішила відмовити старшому офіцеру відділу цивільно військового співробітництва управління військової частини НОМЕР_3 полковнику ОСОБА_1 в постановці на квартирний облік в загальну чергу, а також в списки на першочергове отримання жилих приміщень, як учасника бойових дій у зв`язку з неповним наданням документів, а саме довідки про незабезпечення житлом в період проходження служби з 06 квітня 2015 року по 09 лютого 2016 року (а.с. 20).
Відповідно до частини першої статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло.
Згідно зі статтею 31 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Згідно з частиною першою, другою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 №1081.
Відповідно до п. 22 Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Згідно п. 23 Порядку для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника). До рапорту додаються: довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї; витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих органах місцевих рад); документи, що підтверджують право на першочергове та позачергове одержання житла, інші пільги. Інші документи житлова комісія запитує у разі потреби через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, громадян.
Пункт 24 Порядку визначає, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. 
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. 
Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.
Згідно п. 25 Порядку на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа.
Облікова справа зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку, а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років - у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом - в квартирно-експлуатаційному органі. Після закінчення зазначеного строку справа знищується у встановленому порядку.
Пунктом 26 Порядку визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
На час подання ОСОБА_1 рапорту – 05 жовтня 2015 року та розгляду його рапорту житловою комісією Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку – 27 листопада 2015 року діяла Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міноборони від 30 листопада 2011 року № 737.
Пунктом 2.14 вказаної Інструкції (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.
У разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
Відповідно до пункту 1.11 Інструкції, затвердженої наказом Міноборони від 30 листопада 2011 року № 737, усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку.
Положення пункту 2.5 Інструкції передбачають, що для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт, до якого додає визначений перелік документів, в тому числі довідку (додаток 3) з останнього місця служби про перебування на квартирному обліку.
Під час розгляду справи встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку: з 11 серпня 1992 року у військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї 1 особа, та з 03 березня 1995 року по 16 вересня 2011 року – у військовій частині НОМЕР_2 , зі складом сім`ї 4 особи, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 30 травня 2006 року по 16 вересня 2011 року.
Докази перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку з 17 вересня 2011 року у матеріалах справи відсутні.
Як зазначив ОСОБА_1 під час розгляду справи в апеляційному суді, йому не відомо з яких причин його було знято з квартирного обліку у 2011 році. Докази оскарження рішення про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку в матеріалах справи також відсутні.
Згідно з витягом з послужного списку полковника ОСОБА_1 № 32 від 28 березня 2018 року до переведення до Черкаського зонального ВСП Ковальчук О.Ф. з 07 травня 2009 року по 06 квітня 2015 року проходив службу у Рівненському ЗВ ВСП (а.с. 6-7).
Отже, матеріалами справи доведено, що на час подання рапорту до житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП – 05 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 не перебував на квартирному обліку за попереднім місцем служби (у ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та період проходження військової служби в цьому населеному пункті перевищував шість місяців.
Встановивши, що рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП від 27 листопада 2015 року про постановку ОСОБА_1 на квартирний облік в загальну чергу з 11 серпня 1992 року було прийняте з порушенням вимог пункту 2.14 Інструкції затвердженої наказом Міноборони від 30 листопада 2011 року № 737, житлова комісія Черкаського зонального відділу ВСП 05 січня 2016 року правомірно вирішила поставити ОСОБА_1 на квартирний облік для отримання житлового приміщення при Черкаському зональному відділу ВСП в загальну чергу з 27 листопада 2015 року.
Враховуючи наведене, рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про постановку ОСОБА_1 на квартирний облік для отримання житлового приміщення при Черкаському зональному відділі Військової служби правопорядку в загальну чергу з 27 листопада 2015 року, прийняте відповідно до чинного на час його винесення законодавства на підставі наданих ОСОБА_1 комісії документів, тому воно скасуванню не підлягає.
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП від 05 січня 2016 року в частині постановки його на чергу на отримання жилого приміщення з 27 листопада 2015 року, не доведені належними доказами, тому задоволенню не підлягають.
Позовна вимога про зобов`язання житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік на одержання житла з урахуванням всього часу проходження служби з 11 серпня 1992 року, на першочергове отримання житла з 30 травня 2006 року, також не підлягає до задоволення, оскільки прийняття рішення щодо зарахування військовослужбовців на квартирний облік відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ № 1081, та Інструкції, затвердженої наказом Міноборони від 30 листопада 2011 року № 737, належить до компетенції житлової комісії військової частини, тому суд не може перебирати на себе повноваження вказаного органу.
Твердження суду першої інстанції про те, що пункт 2.14 Інструкції, затвердженої наказом Міноборони від 30 листопада 2011 року № 737, суперечить вимогам Порядку, затвердженого постановою КМУ № 1081, а також про те, що положення абзацу 2 пункту 2.14 Інструкції є обмеженням прав військовослужбовців часом зарахування на облік, є помилковими.
Так, пункт 2.14 Інструкції передбачає зарахування на квартирний облік за новим місцем проходження служби з урахуванням попереднього періоду перебування на квартирному обліку, як військовослужбовців, які перебували на квартирному обліку, так і військовослужбовців, які не перебували на квартирному обліку за одним із місць проходження військової служби, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
Вказані положення Інструкції не визнані неконституційними у встановленому порядку та були чинними на час прийняття оскаржуваного рішення житловою комісією щодо ОСОБА_1 .
Посилання суду першої інстанції на положення ч. 4 ст. 9 КАС України щодо застосування судом правового акту, який має вищу юридичну силу у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, є безпідставними, оскільки справа розглядається в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, на підставі відповідних положень Цивільного процесуального кодексу України.
Також колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на положення Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міноборони від 06.10.2006 № 577, оскільки вона втратила чинність 06.02.2012 року, тобто на час розгляду рапорту ОСОБА_1 про зарахування на квартирний облік Черкаським зональним відділом ВСП вказана Інструкція не діяла.
Колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на лист начальника КЕВ м. Біла Церква від 20 січня 2016 року № 116, у якому вказано, що при перевірці особової справи полковника ОСОБА_1 виявлено, що останнім не надано довідку Ф-4 про здачу службового житла в АДРЕСА_2 , оскільки дані обставини не є предметом розгляду справи, що переглядається.
Посилання ОСОБА_1 у відзиві на судові рішення Верховного Суду України у справах № 676/1650/16-ц, № 806/5687/14, № 750/5381/17, Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 22-а-6369/2008 та Апеляційного суду м. Києва у справі № 22-ц/796/8226/2013 є безпідставними, оскільки вони ухвалені за інших обставин, ніж у справі, що переглядається.
Посилання ОСОБА_1 на те, що на підставі п. 1.4 та 2.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, яким керується відповідач, позивач має право перебувати в черзі з 11 серпня 1992 року без змін, оскільки відповідно до Витягу із особової справи на той час він проходив військову службу в Збройних Силах України в Кам`янка-Бузькому гарнізоні та був 11 серпня 1992 року в установленому порядку зарахований на квартирний облік та при цьому не був зареєстрований за місцем зарахування на квартирний облік, не спростовують правомірність дій відповідача щодо постановки ОСОБА_1 на квартирний облік з 27 листопада 2015 року.
Так, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку з 11 серпня 1992 року по 16 вересня 2011 року, однак, як вказував сам ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи, за невідомих йому підстав його було знято з квартирного обліку з 17 вересня 2011 року. Вказані обставини спростовують посилання ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу на те, що з 1992 року рішення житлових комісій щодо зняття позивача з обліку не приймалось.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції винесено рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Черкаського зонального відділу ВСП слід задовольнити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2019 року про визнання неправомірним та скасування рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП оформлене протоколом № 1 від 05 січня 2016 року в частині постановки ОСОБА_1 на чергу на отримання житлового приміщення з 27 листопада 2015 року та зобов`язання житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік на одержання житла з урахуванням всього часу проходження служби з 11 серпня 1992 року, на першочергове отримання житла з 30 травня 2006 року, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу, оформленого протоколом № 1 від 05 січня 2016 року, в частині постановки у чергу на отримання жилого приміщення з 27 листопада 2015 року, та зобов`язання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік на одержання жилого приміщення з урахуванням всього часу проходження служби з моменту, коли він вперше став на квартирний облік з 11 серпня 1992 року, на першочергове отримання жилого приміщення з 30 травня 2006 року. 
 
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2305 грн. 20 коп., понесені Черкаським зональним відділом ВСП, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
При цьому, колегія суддів роз`яснює скаржнику, що зайво сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на підставі платіжного доручення № 815 від 13 грудня 2019 року в сумі 576 грн 80 коп., може бути повернутий в порядку, визначеному статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

 
Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку задовольнити. 
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, третя особа: КЕВ м. Біла Церква, про визнання неправомірним та скасування рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП оформлене протоколом № 1 від 05 січня 2016 року в частині постановки ОСОБА_1 на чергу на отримання житлового приміщення з 27 листопада 2015 року та зобов`язання житлової комісії Черкаського зонального відділу ВСП зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік на одержання житла з урахуванням всього часу проходження служби з 11 серпня 1992 року, на першочергове отримання житла з 30 травня 2006 року, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Черкаського зонального відділу, оформленого протоколом № 1 від 05 січня 2016 року, в частині постановки у чергу на отримання жилого приміщення з 27 листопада 2015 року, та зобов`язання житлової комісії Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік на одержання жилого приміщення з урахуванням всього часу проходження служби з моменту, коли він вперше став на квартирний облік з 11 серпня 1992 року, на першочергове отримання жилого приміщення з 30 травня 2006 року.
КомпенсуватиЧеркаському зональному відділу Військової служби правопорядку за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2305 грн. 20 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Судді                                 Н.І. Гончар 
                                                                Ю.В. Сіренко
Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 28 лютого 2020 року