КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
1[1]

Справа №  33/824/121/2020  
Категорія: ч. 1 ст. 183-1 КУпАП      
    
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
04 лютого 2020 року                                                                                        м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня                  2019 року,
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин суспільно корисних робіт.
            Цією ж постановою стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Як встановлено постановою судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2019 року ОСОБА_1 більше 6 місяців не сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Своїми діями вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
           Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року.
           Скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року та прийняти нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі щодо нього за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП закрити.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення проводився за його відсутності, оскільки суд належним чином не повідомив його про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в якій наявна судова повістка, яка повернута відділенням поштового зв`язку без вручення, на якому відсутня відмітка про отримання адресатом рекомендованого листа.
Крім того, апелянт зазначає про те, що оскаржувану постанову він отримав лише 30.10.2019, після ознайомлення з матеріалами справи, а попередньо, в телефонному режимі, державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ м. Києва повідомив його про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності рішенням Оболонського районного суду м. Києва, і він має з`явитися для відпрацювання 150 годин громадських робіт, тому лише після телефонного виклику державного виконавця, він дізнався про наявність оскаржуваної постанови.
Одночасно апелянт вказує на те, що за адресою місця реєстрації:                 АДРЕСА_1 він не проживає, і дана обставина достеменно відома державному виконавцю Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ м. Києва, оскільки він їм повідомляв про те, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , але, на думку ОСОБА_1 , державним виконавцем було свідомо внесено відомості, що не відповідають дійсності, а судом першої інстанції цього не було перевірено.
Що ж стосується оскаржуваної постанови, то апелянт звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1      ст. 183-1 КУпАП було складено у зв`язку з наявністю заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців, проте, державний виконавець жодного разу не направив та не вручив йому вимоги про сплату заборгованості, не довів до його відома інформації про її існування, не попередив про можливі наслідки в разі невчасної сплати або невиконання вимоги про сплату аліментів, зокрема щодо можливості притягнення його до адміністративної відповідальності.
В той же час, як зазначає апелянт, у матеріалах справи є наявний виклик державного виконавця про необхідність з`явитися для складання протоколу про адміністративне правопорушення, проте підтвердження вручення або направлення йому, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, даного виклику, відсутнє, як і відсутнє будь-яке підтвердження спроб державного виконавця його вручити.
На думку апелянта, дані обставини підтверджують, що державний виконавець, виконуючи свої повноваження по стягненню заборгованості по аліментах підійшов до справи формально, без додержання норм закону та лише з метою реалізації протоколу про адміністративне правопорушення, тобто виконавець лише обмежився підготовкою виклику та долученням його до матеріалів справи, а суд, у даному випадку, не перевірив дійсності обставин за яких був складений протокол про адміністративне правопорушення                       № 5854912/13.
Також, як звертає увагу апелянт, державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ м. Києва до матеріалів справи не долучено і будь-яких пояснень, що відбиралися чи могли бути відібрані від сторін по справі щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, що в даному випадку підтверджує обставину складання протоколу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Зокрема, апелянт вказує на те, що до заяви про притягнення його до адміністративної відповідальності додано лише протокол про адміністративне правопорушення, який складений за його відсутності, постанову про відкриття виконавчого провадження, розрахунок заборгованості, з яким він не ознайомлений, проте, суд першої інстанції прийняв на підставі даних документів постанову, якою визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення без дослідження інших матеріалів та доказів наявності або відсутності вини правопорушника.
 Як вважає апелянт, суд першої інстанції не мав правових підстав, за відсутності розрахунку заборгованості, для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який  підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
По-перше, враховуючи обставини, наведені в заяві про визнання поважними причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року у справі щодо ОСОБА_1 , вважаю, що строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови підлягає поновленню, оскільки його було пропущено з поважних причин.
По-друге, незважаючи на висновок судді про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 183 КУпАП, суд апеляційної інстанції встановив, що наведений вище висновок судді, так само як і наявні в матеріалах справи докази, на яких ґрунтується цей висновок, не дають підстав вважати, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, з огляду на таке.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність, зокрема за несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Виходячи зі змісту вказаної норми, адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини настає не у разі якщо такі аліменти не сплачуються протягом більше ніж 6 місяців, як безпідставно зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові, а у разі якщо несплата аліментів, призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
При цьому, як прямо передбачено законом, при обрахуванні сукупного розміру заборгованості, який повинен перевищувати суму відповідних платежів за шість місяців, за основу береться день пред'явленнявиконавчого документа до примусового виконання, а не день з якого починається виплата аліментів, відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Всупереч вказаним вимогам закону, ні в протоколі про адміністративне правопорушення № 58454912/3 від 30.08.2019, який було складено щодо ОСОБА_1 , ні в постанові судді від 04 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, не зазначено про заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, тобто з 21 лютого 2019 року, коли ОСОБА_3 подала до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва виконавчий лист № 761/35857/18, виданий 21 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 для примусового виконання.
Що ж стосується приєднаної до справи довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, в якій зазначено про те, що загальна заборгованість по аліментам станом на 01.08.2019 року, починаючи з 14 вересня 2018 року, а не з дняпред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, становить 39040 гривень, то вказана довідка-розрахунок не  може служити належним та допустимим доказом на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, виходячи з наступних підстав.
У документах, які були направлені до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які дані, які б об'єктивно підтверджували той факт, що ОСОБА_1 був обізнаний про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення з нього аліментів на дитину та умисно ухилявся від їх сплати.
Як прямо зазначено в приєднаній до матеріалів справи копії повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, яке так само, як і копія постанови про відкриття виконавчого провадження,  направлялись за адресою: АДРЕСА_1 , за якою, як стверджує апелянт, він не проживав, станом на 12.08.2019 у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 12.08.2019 за період з 14.09.18 по 01.08.2019 становить 39040 гривень (UAH), що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.
Тобто вказаним документом, особа яка склала протокол про адміністративне правопорушення, сама визнала, що сукупний розмір заборгованості по аліментам перевищує суму відповідних платежів за три, а не шість місяців, як передбачено диспозицією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суддя Оболонського районного суду м. Києва, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, внаслідок недотримання вимог ст. 280 КУпАП, не перевірив належним чином обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що потягло за собою безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності.       
Враховуючи ці та інші обставини, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 не містять в собі належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1      ст. 183-1 КУпАП. 
За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказану скаргу задовольнити частково; постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, не у зв`язку зі звільненням порушника від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, як про це просить у своїй скарзі апелянт, а у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного вище адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року, відповідно до якої  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1    ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
                                                                                
Суддя Київського апеляційного суду                                         
                                                                                                               С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Диба О.В.